Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       28 лютого 2025 року                                          м. Рівне

       Справа № 569/22849/24
       Провадження № 33/4815/202/25

Рівненський апеляційний суд в складі судді Ковальчук Н. М., 
з участю ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Брусніка Івана Анатолійовича,
потерпілої ОСОБА_2 , її представника - адвоката Славки-Марчук Н. В.,

розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Брусніка Івана Анатолійовича на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Не погодившись з постановою суду, захисник ОСОБА_1 – адвокат Бруснік І. А. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог законодавства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що вину у вчиненні даного правопорушення він не визнає. У протоколі не конкретизовано в чому саме полягало насильство психологічного та економічного характеру і яка шкода заподіяна. У справі відсутні належні та допустимі докази вчинення ним правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї матері ОСОБА_2 . Також, зі слів потерпілої, фактична сторона адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, розкривалася поліцейським самостійно. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Судом не враховано практику ЄСПЛ. З огляду на зазначене просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 983035 від 11.11.2024 року ОСОБА_1 цього дня о 17 год. 55 хв. в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного та економічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_2 , а саме: здійснював погрози, ображав, позбавляв коштів, переслідував, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , тілесних ушкоджень не завдало, ШМД не потребує. Своїми діями  ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.Потерпілою у протоколі зазначено –  ОСОБА_2 .При складанні протоколу, ОСОБА_1 надав пояснення по суті порушення нерозбірливим почерком.В протоколі міститься відмітка, що велась відеофіксація на технічний пристрій: 476409.Протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 підписано.

В матеріалах справи містяться заява та письмові пояснення потерпілої  ОСОБА_2 
від 11.11.2024 року, в яких вона просить притягнути до відповідальності її сина ОСОБА_1 , який вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного та економічного характеру. У поясненнях ОСОБА_2  вказує, що сьогодні вечором і постійно її син ОСОБА_3 вчиняє по відношенню до неї сімейне насильство психологічного та економічного характеру, а саме: він постійно її ображає, обзиває, розмахує руками, постійно психологічно подавлює її, виганяє з кімнати, кухні. Вони проживають в одному помешканні та виникають побутові нюанси. Також вказує, що вона не може зробити сину зауваження, бо боїться, він постійно їй погрожує «череп роздроблю, очі вийму, голову розтрощу», він не дає їй відпочивати, створює шум і стукає. Син ніде не працює, то шантажує її, потребує покращених продуктів, може забрати її ліки. (а.с. 5, 6).

Також в матеріалах справи містяться: копія термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 від 11.11.2024р. (а.с. 2), копія форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 11.11.2024р. (а.с. 3-4).

Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.

Згідно ст. 1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.

Ухвалюючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за події, що мали місце 11.11.2024 року, суд першої інстанції вірно врахував належні та допустимі докази про вчинення домашнього насильства.

Висновок суду першої інстанції  є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, що є у справі. 

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Матеріали провадження не містять відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, щодо оскарження цих дій, як і не містять результатів такого оскарження.

З огляду на вищезазначене, апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись  ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Брусніка Івана Анатолійовича залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 17 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського
апеляційного суду                  Ковальчук Н. М.

Повний текст складено 28 лютого 2025 року.