УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/1020/23                 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В. 
Категорія 82                 Доповідач Коломієць О. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді   Коломієць О.С.
суддів                  Талько О.Б., Шевчук А.М.
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №286/1020/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про зобов`язання вчинити певні дії 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  
на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кулініч Я.В. 
в с т а н о в и в:
У березні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача:
- припинити здійснювати нарахування за нормами споживання за розподіл природного газу на житловий будинок АДРЕСА_1 ;
- скасувати на особовому рахунку № НОМЕР_1 борг, який утворився з 15.07.2021 року.
На обґрунтування позовних вимог вказував, що він є власником приватного будинку АДРЕСА_1 . Мети проживати в будинку він не мав, а тому в серпні 2008 року злив із системи опалення воду та відключив газовий котел. У березні 2021 року до нього зателефонувала представниця Овруцького відділення від АТ «Житомиргаз» та повідомила, що у нього є заборгованість за доставку/розподіл газ, яка складає 150,00 грн. Після цієї розмови, 15.05.2021 року він звернувся із заявою до начальника Овруцького відділення АТ «Житомиргаз». Листом від 05.07.2021 року №100-ЛВ-11536-0721 відповідач повідомив, що річна замовлена потужність об`єкта на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, але не може бути менше за 52,75 грн. 19 липня 2021 року по приїзду до житлового будинку АДРЕСА_1 ним було виявлено, що представники відповідача самоправно проникли на його приватну територію та закрили і опломбували газовий вентиль перед лічильником. 
В травні 2022 року відповідачем було направлено на його адресу проживання в Київ акт №108 від 15.07.2021 року, в якому зазначено про припинення газопостачання до його житлового будинку 15 липня 2021 року. Попри повне припинення розподілу газу відповідач продовжує виставляти йому рахунки за доставку газу в сумі 52,75 грн. 
10.08.2022 року ним була подана відповідачу заява про припинення розподілу природного газу шляхом закриття запірних пристроїв та складання відповідного акту. На його заяву, відповідач надіслав листа-відповідь №100-лв-13948-0822 від 30.08.2022 року, де останній посилається на « абз. 5 п. 8 гл. 6 розд. 6 Кодексу газорозподільних систем, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплатити вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору». 
Звертає увагу суду, що цей абзац було вилучено з Кодексу на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1469 від 29.07.2020 року. Однак, до даного часу відповідач порушує його права та ігнорує його заяву, що виражається у продовженні нарахуванні на його особовий рахунок № НОМЕР_1 боргу за розподіл/доставку природного газу. 
Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмолено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд припустився помилки визнаючи його власником будинку АДРЕСА_1 . Він є власником будинку по АДРЕСА_1 .
Суд не взяв до уваги п. 3 гл. 4 розд. ІХ Кодексу газорозподільних систем, а саме якщо на, певний період, зокрема неопалювальний період, споживач не планує використовувати природний газ та бажає щоб за його об?єктом чи окремим газовим приладом не здійснювалося нарахування за нормами споживання, він має письмово звернутися із заявою до Оператора ГРМ про припинення розподілу газу на об?єкт споживача або на окремий газовий прилад. Таку заяву від 10.08.2022 року він надіслав рекомендованим листом, а Оператор ГРМ, відповідач, отримав. Але, відповідач, Оператор ГРМ, припинив розподіл природного газу на об?єкт ще 25.06.2021 року, про що свідчить повідомлення про припинення газопостачання/розподілу газу від 25.06.2021 року, в якому йдеться, що підставо для припинення газопостачання розподілу природного газу є несвоєчасна та/або неповна оплата послут згідно з умовами договору розподілу природного газу. Відповідно до абз. 3 п. 7 гл. 7 розд. VI Кодексу газорозподільних систем, постачання/розподіл природного газу вважається припиненим за умови наявності пломб Оператора ГРМ на запірних пристроях, інвентарних заглушках тощо, що зафіксовано відповідним актом, а саме актом № 108 від 15.07.2021 року. Важливо, що цей акт позивач не підписав, оскільки Оператор ГРМ – відповідач такий акт йому не надіслав. То виникає логічне питання, чому ж відповідач продовжує нарахування на його рахунок суми грошей за послуги, які він не отримує.
Вказує, що суд 1-ї інстанції не відхилив його клопотання від 28.02.2024 року, 25.03.2024 року, та 14.05.2024 року, а значить долучив до справи і розгляду. В такому разі суд зобов`язаний був, при ухвалені рішення, врахувати і ці клопотання. 
Суд 1-ї інстанції не взяв до уваги постанову НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року, якою НКРЕКП зобов`язала Операторів ГРМ укласти акти розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін з побутовими споживачами» ще до 2017 року. Такий акт має бути невід`ємною частиною договору між споживачем та оператором. Саме ці акти мали схематично визначити чіткі межі, де закінчується відповідальність Оператора ГРМ за утримання в належному стані газової мережі та де починається відповідальність господаря будинку.
Важливо і те, що відповідач - АТ «Житомиргаз» не надав суду і позивачу жодних документів, як доказ, що газорозподільна система в межах села Заріччя Овруцького району перебуває в його користуванні на законних підставах.
Вказує на незаконність складання акта №108 від 15.07.2021 року на відключення від газопостачання, оскільки другий примірник такого акту не був надісланий позивачу. Окрім того, працівниками Овруцького відділення АТ «Житомиргаз» здійснено незаконне проникнення в його двір.
Звертає увагу суду, що Оператор ГРМ – відповідач, порушив вимоги Правил безпеки систем газопостачання, оскільки кран на якому стався витік газу, як і труба на якій знаходиться кран, належать до експлуатації оператора, а не споживача. Відповідальність споживача, власника будинку починається після лічильника газу, адже газ після лічильника є власністю споживача як і труби та газові прилади, що експлуатуються споживачем тобто позивачем, що є логічно і закономірно. Якщо газ не пройшов, не перетнув лічильник, навіть не дійшов до лічильника і лишився в трубі Оператора ГРМ, то такий газ є недоставлений на об`єкт (будинок) споживача, а відповідач Оператор ГРМ не виконав свої зобов`язання щодо укладання зазначеного Акту, то і вимагати від нього укласти договір ТО (технічного обслуговування) і сплатити гроші за усунення так званого витоку газу є незаконним, а тим паче нараховувати гроші за доставку газу.
Додає, що договір про доставку газу із мокрими печатками та підписом він не отримував і тому не укладав.
Суд не взяв до уваги вилучений абзац 5 пункту 8 глави 6 розділу VI, який був виключений на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1469 від 29.07.2020 року «припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання, оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору». Також, суд у своєму рішенні посилається на ст. 20 ч. 3 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом», однак Закон України «Про житлово-комунальні послуги» не містить цього пункту. Житлово-комунальні послуги фактично не були надані споживачу і споживач фактично не користувався ними. Адже газ не дійшов навіть до лічильника, оскільки був перекритий краном, що знаходиться на трубі Оператора ГРМ, перед лічильником, газ залишився в трубі Оператора ГРМ і є його власністю. 
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що матеріалами судової справи №286/1020/23 підтверджується, що позивач є споживачем природного газу та має під`єднаний до газорозподільної системи об`єкт, а саме будинок АДРЕСА_1 . Договір розподілу природного газу є публічним. Законодавець визначив наступні способи укладення типового договору розподілу природного газу, а саме: (1) шляхом підписання заяви-приєднання або (2) шляхом сплати рахунку Оператора ГРМ, (3) та/або через факт документально підтвердженого споживання природного газу.
В свою чергу, відповідач до 31.08.2023 року був Оператором ГРМ. При цьому, постановою НКРЕКП від 29 червня 2017 року № 847, зі змінами та доповнення внесеними постановами від 11 червня 2019 року № 1026 та від 06 січня 2021 року № 3 (зазначені постанови наявні у вільному доступні та розміщені на офіційному сайті НКРЕКП), видано відповідачу ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Бердичівського, Коростенського, Новоград-Волинського районів, міст Житомир, Радомишль та Чуднів, селищ міського типу Брусилів, Городок, Корнин, Любар, Миропіль, Новоборова, Новогуйвинськ, Попільня, Пулини, Романів, Хорошів, Черняхів та сіл Андрушки, Березівка, Високе, Вишевичі, Вільшанка, Волиця, Глибочиця, Курне, Оліївка, Потіївка, Станишівка, Тетерівка Житомирського району Житомирської області, а також території сіл Бухни та Морозівка Вінницького району та села Махаринці Хмільницького району Вінницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації АТ «Житомиргаз». Дана постанова проігнорована позивачем та повністю спростовує твердження, які викладені позивачем у п. 6 апеляційної скарги. При цьому, дана постанова повністю діяла у період спірних правовідносин, а право АТ «Житомиргаз» на здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу було зупинено лише 31.08.2023, згідно з постановою НКРЕКП № 1593 від 31.08.2023. 
Типовий договір розподілу природного газу з позивачем укладений шляхом сплати рахунку Оператора ГРМ (яким є відповідач) та через факт документально підтвердженого споживання природного газу, що прямо передбачено п. 1.3. даного договору. При цьому, відсутність у матеріалах судової справи підписаного позивачем акту розмежування балансової межі та експлуатаційної відповідальності сторін жодним чином не припиняє дію договору, у тому числі не звільняє позивача від обов`язку оплатити надані відповідачем послуги.
Станом на сьогодні, об`єкт позивача, тобто будинок АДРЕСА_1 , залишається фізично приєднаним до газорозподільної системи, Типовий договір розподілу природного газу між позивачем та відповідачем є діючим, жодних додаткових угод про розірвання даного договору між сторонами не укладалось, при цьому ніяких заяв з приводу розірвання Типового договору розподілу природного газу від позивача не надходило. Оскільки, вищевказаний об`єкт позивача продовжує мати цілодобовий доступ до газорозподільної системи з можливістю споживання природного газу, а відтак відповідач і далі зобов`язаний забезпечувати обсяг величини річної замовленої потужності, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованість заявлених позовних вимог.
При цьому, додатково слід зазначити, що обсяг нарахувань визначено у відповідності до вимог аб. 2 п. 1 гл. 6 розд. 6 Кодексу ГРМ, якими встановлено, що «Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності». Так, у відповідності до вимог п. 4 гл. 6 розд. 6 Кодексу ГРМ встановлено, що: «для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів, що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. Як вбачається з акту перевірки газових приладів від 28 серпня 2017 року та підтверджується витягами з фінансового стану за особовим рахунком № НОМЕР_1 , на об`єкті позивача встановлено плиту газову та котел, що вказує на необхідність забезпечення мінімального обсягу річної замовленої потужності у розмірі 314 м.куб. Відповідно до постанови НКРЕКП № 2769 від 30 грудня 2020 року, для АТ «Житомиргаз» визначено тариф на послуги розподілу природного газу на період з 01 cічня 2021 року у розмірі 1,68 грн за 1 м3 на місяць (без урахування ПДВ). Вартість тарифу з врахування ПДВ становить 2,016 грн. Згідно з постановою НКРЕКП № 2747 від 22 грудня 2021 року, для АТ «Житомиргаз» визначено тариф на послуги розподілу природного газу з 01 cічня 2022 року у розмірі 1,70 грн за 1 м3 (без урахування ПДВ). Вартість тарифу з врахування ПДВ становить 2,04 грн. Дана постанова продовжує свою дію та залишається чинною і у 2023 році. У зв`язку з викладеним, річна замовлена потужність об`єкту Позивача не може бути меншою 314 м.куб., а місячна вартість з врахуванням визначеного НКРЕКП для відповідача тарифу розрахована з урахуванням аб. 2 п. 1 гл. 6 розд. 6 Кодексу ГРМ, наступним чином: у 2021 році: (1) 314/12=26,16; (2) 26,16 * 2,016 = 52,75 грн. у 2022 році: (1) 314/12=26,16; (2) 26,16 * 2,04 = 53,38 грн. у 2023 році: (1) 314/12=26,16; (2) 26,16 * 2,04 = 53,38 грн. Таким чином, дії відповідача повністю відповідають вимогам діючого законодавства України, що в свою чергу підтверджує необґрунтованість заявлених позовних вимог.
Додає, що твердження позивача щодо неправомірності припинення газопостачання, які неодноразово викладені по змісту апеляційної скарги, не мають жодного правового значення, оскільки не охоплюються предметом спору.
Окрім того, звертає увагу суду, що позивач помилково трактує положення п. 9 гл. 6 розд. 6 Кодексу ГРМ у п. 12 апеляційної скарги, а також помилково вказує на незастосування судом першої інстанції вимог п. 3 гл. 4 розд. 9 Кодексу газорозподільних систем. Так, позивач не зазначає початок п. 3 гл. 4 розд. 9 Кодексу газорозподільних систем, з якого вбачається суть даної норми і те коли вона застосовується, зокрема аб. 1-3: «Якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання». Тобто, норми споживання застосовуються лише для тих споживачів, які не мають лічильника газу, для забезпечення комерційного обліку природного газу, а відтак не мають жодного відношення до правовідносин з позивачем, оскільки домоволодіння останнього обладнане лічильником газу і дані норми споживання до нього не застосовувались.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом КП «Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22392450 від 06.04.2009 року (а.с.5).
15 липня 2021 року будинок АДРЕСА_2 було відключено від газопостачання у зв`язку із порушенням правил безпеки користування, відповідно до акту №108 на відключення від газопостачання (а.с.9).
10 серпня 2022 року позивач звернувся до голови правління АТ «Оператор газорозподільні системи «Житомиргаз» із заявою, в якій просив припинити розподіл природного газу на об`єкт споживача, його приватний будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом закриття запірних пристроїв та складання відповідного акту, оскільки в ньому він не проживає (а.с.6).
30 серпня 2022 року листом №100-лв-13948-0822 відповідач повідомив позивача, що відповідно до аб.5 п.8 гл.6 розд.6 Кодексу газорозподільних систем, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. Запропоновано звернутись в Клієнтський простір «104.UA» з підтверджуючими документами, що засвідчують особу власника даного особового рахунку для розірвання договору розподілу природного газ та припинення нарахувань за розподіл (доставку) природного газу (а.с.7).
Відповідно до акту перевірки приладів №0400266153 від 28.08.2017 року у будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 , встановлено такі газові прилади: ПГ-4, газовий котел КСГС. На 28.08.2017 року показники газового лічильника 6774 м3. Лічильник опломбований за вхідну/вихідну накидні гайки. Пломба №КВ 0092. Пломба ціла та неушкоджена. Власник будинку проживає та зареєстрований у АДРЕСА_3 . Вода з системи опалення злита, котел не працює цілорічно (а.с.8).
Згідно фінансового стану по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що останнім здійснювалося фактичне споживання газу до жовтня 2021 року та у листопаді 2020 року, серпні 2021 року, листопаді 2021 року проводилась оплата за спожитий природний газ (а.с.35-36).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем оплачувалися рахунки, що свідчить про приєднання ним до умов договору постачання природного газу, припинення споживання природного газу не звільняє споживача, приєднаного до системи газопостачання, від оплати послуг за забезпечення доступу до газорозподільної системи з можливістю споживання природного газу, а позивач остаточно не відмовлявся від послуг газопостачання, про розірвання договору не заявляв.
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу наданих послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».
За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг згідно п.1 ч.2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п. 4 гл. 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.
Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.
Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу І Кодексу ГРМ оператор ГРМ здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 29 червня 2017 року №847 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 11.06.2019 №1026 та Постановою НКРЕКП від 06.01.2021 №3) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Бердичівського, Коростенського, Новоград-Волинського районів, міст Житомир, Радомишль та Чуднів, селищ міського типу Брусилів, Городок, Корнин, Любар, Миропіль, Новоборова, Новогуйвинськ, Попільня, Пулини, Романів, Хорошів, Черняхів та сіл Андрушки, Березівка, Високе, Вишевичі, Вільшанка, Волиця, Глибочиця, Курне, Оліївка, Потіївка, Станишівка, Тетерівка Житомирського району Житомирської області, а також території сіл Бухни та Морозівка Вінницького району та села Махаринці Хмільницького району Вінницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації надано АТ «Оператор газорозподільної системи» «Житомиргаз» (код ЄДРПОУ 03344071).
Згідно з п. 5 гл. 2 роз. І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог гл. 3 роз. VІ цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 гл. 3 роз. І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові, а також суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.
Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.
Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).
Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21).
Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16.
Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. Відтак у позивача наявний обов`язок здійснювати оплату за надані відповідачем послуги розподілу природного газу до моменту припинення дії договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від газорозподільної мережі відповідача. Як вбачається із матеріалів справи позивач не зверталась до відповідача із відповідною заявою про розірвання договору та остаточного припинення розподілу газу.
Вказаний висновок відповідає пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, згідно якого припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.
Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на те, що він не приєднувався як побутовий споживач до виконання умов Типового договору розподілу природного газу, не підписував заяву-приєднання є необґрунтованими, оскільки приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (в цьому випадку оплата послуг у листопаді 2020 року, серпні 2021 року та листопаді 2021 року відповідно до умов договору розподілу природного газу) (а.с.35).
Доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Житомиргаз» не надано жодних доказів, що газорозподільна система в межах села Заріччя Овруцького району перебуває в його користуванні на законних підставах, є необґрунтованими, оскільки постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року №847 (зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП №1026 від 02 липня 2019 року та №3 06 січня 2021 року) АТ «Житомиргаз» надано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах Коростенського району, до складу якого відповідно постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 07.09.2023 року входить Овруцька міська територіальних громада.
Таким чином, встановивши, що позивачем оплачувалися рахунки, що свідчить про приєднання ним до умов договору постачання природного газу, припинення споживання природного газу не звільняє споживача, приєднаного до системи газопостачання, від оплати послуг за забезпечення доступу до газорозподільної системи з можливістю споживання природного газу, а позивач остаточно не відмовлявся від послуг газопостачання, про розірвання договору не заявляв, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Посилання на незаконність складання акта №108 від 15.07.2021 року на відключення від газопостачання та незаконність проникнення працівників Овруцького відділення АТ «Житомиргаз» в двір позивача не стосуються предмета доказування у даній справі.
Відсутність у матеріалах судової справи підписаного позивачем акту розмежування балансової межі та експлуатаційної відповідальності сторін жодним чином не припиняє дію договору, у тому числі не звільняє позивача від обов`язку оплатити надані відповідачем послуги, тому такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не відхилив та не прийняв клопотання позивача від 28.02.2024 року, 25.03.2024 року, та 14.05.2024 року колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи такі клопотання відсутні.
Допущена судом першої інстанції описка при встановленні обставин справи у зазначенні вулиці, на якій розташовується будинок, який належить позивачу на праві власності, на законність та обґрунтованість прийнятого рішення не впливає.
Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 18 жовтня 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено, 10 лютого 2025 року.

Головуючий                                      Судді