СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року                                  м. Харків                        Справа № 922/3106/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Радіонова О.О., суддя  Попков Д.О.
секретар судового засідання Семченко Ю.О.
за участю представників сторін:
позивача - Воронюк М.О. (поза межами приміщення суду) - Ордер ВН№1473457 від 11.02.2025
відповідача — не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Цепь" (вх.285Х/3) на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2025 у справі №922/3106/24 (суддя Погорелова О.В., повний текст складено та підписано  22.01.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання", с.Красносілка Лиманського району Одеської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Цепь", м.Харків
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

17.12.2024 Господарським судом Харківської області у справі №922/3106/24 було ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Завод елеваторного обладнання" задоволені частково та стягнуто з ТОВ "Сталь-Цепь" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання" 318.526,93 грн основного боргу, 32.583,68 грн пені, 1.853,72 грн. три проценти річних та 5.294,47 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
Також, вказаним рішенням було відмовлено позивачу у стягненні судових витрат, оскільки позивачем до матеріалів справи не було надано договору про надання правової допомоги від 26.08.2024, на який останній посилався як на підставу надання послуг з правової допомоги.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Сталь-Цепь" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі №922/3106/24 залишено без змін.
До Господарського суду Харківської області від ТОВ "Завод елеваторного обладнання" надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, в якій ТОВ "Завод елеваторного обладнання" просить суд стягнути з ТОВ "Сталь-Цепь" 38.000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Додатковим рішенням Господарського суду Харківської області від 14.01.2025 заяву ТОВ "Завод елеваторного обладнання" задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ "Сталь-цепь" на користь ТОВ "Завод елеваторного обладнання" — 29.260,00 грн витрат понесених на правничу допомогу. В решті заяви - відмовлено.
Відповідач з вказаним додатковим рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати прийняте Господарським судом Харківської області додаткове рішення від 14.01.2025 у справі №922/3106/24 — повністю; прийняте нове судове рішення, яким у задоволенні заяви представника позивача — Воронюка М.О. про стягнення з ТОВ «Сталь-Цепь» на користь ТОВ «Завод Елеваторного Обладнання» витрат на правничу допомогу - відмовити у повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник посилається на те, що прийняте рішення є необґрунтованим через неправильність встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильного їх дослідження чи оцінки, та неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.02.2025 у справі №922/3106/24 заяву передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Медуниця О.Є., суддя Радіонова О.О.
В зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Медуниці О.Є., відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 сформовано новий склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.
18.02.2025 через підсистему “Електронний суд” на адресу Східного апеляційного господарського суду від ТОВ «Завод Елеваторного Обладнання» надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якому позивач просить апеляційну скаргу ТОВ «Сталь-Цепь» на додаткове рішення Господарського суду Харківської області залишити без задоволення, а додаткове рішення від 14.01.2025 залишити без змін. Стягнути з ТОВ «Сталь-Цепь» на користь ТОВ «Завод елеваторного Обладнання» витрати на правничу допомогу.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 прийнято апеляційну скаргу ТОВ "Сталь-Цепь" на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2025 у справі №922/3106/24 до провадження. Встановлено строк до 28.02.2025 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 ГПК України; запропоновано учасникам справи до 28.02.2025 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 ГПК України. Призначено справу до розгляду на 17.03.2025 Явку сторін визнано не обов`язковою.
17.03.2025 через підсистему “Електронний суд” на адресу Східного апеляційного господарського суду від ТОВ “Сталь-Цепь” надійшла заява про відкликання апеляційної скарги, в якому відповідач просить відкликати апеляційну скаргу адвоката Бондаренко Т.С., яка діє в інтересах ТОВ "Сталь-Цепь" у справі №922/3106/24, про що постановити відповідну ухвалу, з огляду на те, що сторони врегулювали спір, який виник та встановили порядок погашення заборгованості, а тому відсутній подальший сенс для оскарження зазначеного вище рішення.
Також 17.03.2025 через підсистему “Електронний суд” на адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява, в якій ТОВ «ЗЕО» зазначає, що в даному випадку слід застосовувати положення ст.264 ГПК України, а не ст.266 ГПК України, оскільки апеляційне провадження вже відкрито. Позивач не заперечує з приводу постановлення апеляційним судом ухвали про закриття апеляційного провадження, на підставі п.1 ч.1 ст.264 ГПК України та просить в свою чергу стягнути з ТОВ «Сталь-Цепь» на користь ТОВ «Завод Елеваторного Обладнання» витрати на правничу допомогу в розмірі 15.000,00 грн у разі закриття апеляційного провадження. На думку позивача в даному випадку відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Дослідивши вказану заяву відповідача про відкликання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч 3 статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до ч. 4. ст. 266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати апеляційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від апеляційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги, постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження.
Отже, положення Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість волевиявлення заявника апеляційної скарги у вигляді відкликання апеляційної скарги, яке може бути здійснене до відкриття апеляційного провадження та у вигляді відмови від апеляційної скарги, яке може бути здійснене після відкриття і до закінчення апеляційного провадження.
При цьому, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.
Водночас, приписами ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, зокрема передбачені підстави повернення судом апеляційної скарги, серед яких п. 2 ч. 5 передбачено повернення апеляційної скарги у разі, якщо до постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження особа, яка подала скаргу, подала заяву про її відкликання.
Відтак, виходячи із аналізу зазначених вище вимог Господарського процесуального кодексу України, такі процесуальні дії як відкликання апеляційної скарги та відмова від апеляційної скарги не є тотожними.
Разом з тим, як було зазначено вище, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ “Сталь-Цепь” на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2025 було відкрито ухвалою суду від 19.02.2025, тобто до звернення скаржника з відповідною заявою про відкликання такої скарги (17.03.2025).
Будь-яких посилань ані на відмову від апеляційної скарги, передбачену ч.4 ст. 266 ГПК України, ані посилань на таку норму заява не містить.
Таким чином, оскільки заява про відкликання апеляційної скарги надійшла від скаржника вже після відкриття апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення.
Крім того, колегія суддів відмовляє в задоволенні заяви позивача ТОВ «Завод Елеваторного Обладнання» про стягнення з  ТОВ «Сталь-Цепь» витрат на правничу допомогу в розмірі 15.000,00 грн від 17.03.2025, з огляду на те, що послуги зі складання означеної заяви не стосуються підготовки самого процесу розгляду даної справи, а отже не входить у розуміння компенсування таких витрат іншої стороною.
В судове засідання 17.03.2025 з`явився представник позивача - Воронюк М.О., який підтримав додаткове рішення, просив залишити апеляційну скаргу  - без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.
Учасники справи (повноважні представники) про час та місце судового засідання повідомлялись шляхом направлення на їх поштові та електронні адреси, що наявні у матеріалах справи (повідомлені учасниками справи шляхом зазначення у документах, які надавались до суду).
Згідно із Законом України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення (включаючи ухвали суду господарського суду про відкриття провадження у справі) є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання (ст. 2). Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень; суд вносить до Реєстру всі судові рішення, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту (ст. 3). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ст. 4).
Ухвали суду у даній справі розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що підтверджується даними вказаного Реєстру, який є відкритим.
Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи направленні на повідомлення учасників справи про час та місце судового засідання. Суд визнавав явку представників сторін необов`язковою та повідомляв, що їх нез`явлення у судове засідання апеляційної інстанції (особисто чи представників), а також відсутність відповідного клопотання, не тягне за собою відкладення розгляду справи на іншу дату, а також не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, явка їх представників у судове засідання не визнавалась обов`язковою, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд заяви за відсутності представника відповідача даному судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи, 17.12.2024 Господарським судом Харківської області у справі №922/3106/24 було ухвалено судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Завод елеваторного обладнання" задоволені частково та стягнуто з ТОВ "Сталь-Цепь" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод елеваторного обладнання" 318.526,93 грн основного боргу, 32.583,68 грн пені, 1.853,72 грн. три проценти річних та 5.294,47 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
Також, вказаним рішенням було відмовлено позивачу у стягненні судових витрат, оскільки позивачем до матеріалів справи не було надано договору про надання правової допомоги від 26.08.2024, на який останній посилався як на підставу надання послуг з правової допомоги.
30.12.2024 до суду від ТОВ "Завод елеваторного обладнання" надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, в якій ТОВ "Завод елеваторного обладнання" просив суд стягнути з ТОВ "Сталь-Цепь" 38.000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Обгрунтовуючи подання такої заяви після винесення відповідного рішення позивач вказує на те, що 17.12.2024 представник позивача не мав змоги прийняти участь у судовому засіданні під час оголошення судового рішення через технічний збій у системі ВКЗ Електронного Суду. Отже, позивач не був обізнаний 17.12.2024 про результат розгляду справи. Лише 26.12.2024 представник позивача, отримавши повний текст судового рішення дізнався, що судом прийнято рішення та відмовлено у стягненні витрат на правничу допомогу через ненадання договору про надання правової допомоги. Стороною позивача було надано суду докази понесених судових витрат до судових дебатів, проте не було надано копію договору про надання правової допомоги. Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 129 та 244 ГПК України, позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу. Також, позивач просить суд поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.
Господарський суд, приймаючи додаткове рішення, яким задовольнив заяву про  ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, зазначив, що при дослідженні заяви та матеріалів справи судом встановлено, що у судовому засіданні 17.12.2024 представник позивача не був присутній; повний текст рішення був отриманий позивачем та його представником 26.12.2024 о 16:58, про що свідчить довідка про доставку електронного листа; заява про ухвалення додаткового рішення у справі позивачем подана до суду 30.12.2024. Отже, враховуючи те, що фактично позивач дізнався про ухвалення рішення судом лише 26.12.2024, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення подана позивачем у відповідний строк. Крім того, суд зазначив, що при ухваленні рішення про відмову у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат позивача на правничу допомогу, судом не надавалась оцінка доказам на підтвердження надання такої допомоги у сукупності, не досліджувався розмір понесених витрат та їх обґрунтованість, а було відмовлено лише на підставі відсутності у матеріалах справи договору на надання правової допомоги, в зв`язку з чим дійшов висновку про прийняття заяви до розгляду.
Дослідивши надані позивачем докази, судова колегія приймає до уваги наступне.
Відповідно до ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Отже, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Так підсумовуючи вищенаведені приписи законодавства, колегія суддів зауважує на тому, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвокат подає відповідні докази: договір про надання правової допомоги в якому сторони визначають коло питань, повноважень та обов`язків, щодо яких надається правнича допомога, ці питання погоджуються сторонами письмово та зазначаються в протоколах, актах, які є невід`ємною частиною даного договору, окрім цього адвокат в терміни визначені договором надає рахунки на оплату за надані послуги.
Положення статей 124, 126, 129 ГПК України у сукупності з положеннями статті 221 ГПК дають підстави дійти висновку, що у разі подання стороною таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання розподілу судових витрат під час ухвалення судового рішення. У разі якщо сторона (з поважних причин) до закінчення судових дебатів не подала докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, але зробила про це відповідну заяву - суд може вирішити питання про судові витрати, шляхом ухвалення додаткового рішення.
10.12.2024 до господарського суду позивачем вперше була подана заява про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 38.000,00 грн. До заяви позивачем додані акти виконаних послуг від 02.09.20240, від 26.11.2024, від 27.09.2024 (підписані з боку АО "Грищенко та партнери Одеса"), платіжна інструкція №111160 від 05.09.2024, платіжна інструкція №111300 від 15.10.2024, платіжна інструкція №111505 від 06.12.2024, рахунок на оплату №229 від 27.09.2024, рахунок на оплату №193 від 03.09.2024.
В той же час, разом із вказаною заявою (від 10.12.2024) позивачем до матеріалів справи не надано договору про надання правової допомоги від 26.08.2024 на який заявник посилався як на підставу надання послуг з правової допомоги.
Господарський суд, в свою чергу, оцінивши в сукупності надані заявником (позивачем) докази та відсутність договору про надання правової допомоги, зазначив, що вони не можуть бути визнані як належні та такі, що обґрунтовують витрати на професійну правничу допомогу у даній справі, в зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, слід відмітити, що в даному випадку рішенням Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі 922/3106/24 фактично вже було здійснено розгляд заяви представника позивача про розподіл судових витрат на правничу допомогу, у задоволенні якої було відмовлено.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що позивач з поважних причин до закінчення судових дебатів не подав такі докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат.
В той же час, 30.12.2024 позивач ТОВ "Завод елеваторного обладнання" повторно звернувся до господарського суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу, в якій просив суд стягнути з ТОВ "Сталь-Цепь" 38.000,00 грн витрат на правничу допомогу. На цей раз до вказаної заяви позивачем було додано копію договору про надання правової допомоги від 26.08.2024, укладеного між ТОВ "Завод елеваторного обладнання" та Адвокатським об`єднанням "Грищенко та партнери Одеса".
Відповідно пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема відсутній предмет спору.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
З урахуванням наявності рішення Господарського суду Харківської області від 17.12.2024 у справі №922/3106/24, яким вже було відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Завод елеваторного обладнання" про стягнення судових витрат на правничу допомогу з ТОВ "Сталь-Цепь" в розмірі 38.000,00 грн, місцевий господарський суд не повинен був знову розглядати її по суті.
Також колегія суддів критично ставиться до посилання суду першої інстанції щодо того, що 17.12.2024 представник позивача не мав змоги прийняти участь у судовому засіданні під час оголошення судового рішення через технічний збій у системі ВКЗ Електронного Суду. Так, на думку суду першої інстанції, позивач не був обізнаний 17.12.2024 про результат розгляду справи і лише 26.12.2024 представник позивача, отримавши повний текст судового рішення дізнався, що судом прийнято рішення та відмовлено у стягненні витрат на правничу допомогу через ненадання договору про надання правової допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 197 ГПК України визначено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.
Тобто, твердження представника позивача у заяві про ухвалення додаткового рішення, які в подальшому були взяті до уваги Господарським судом Харківської області про те, що нібито 17.12.2024 представник позивача не мав змоги прийняти участь у судовому засіданні під час оголошення судового рішення через технічний збій у системі ВКЗ Електронного Суду, не підтверджується жодним доказом.
Крім того, представник позивача повинен був самостійно вчиняти активні дії аби дізнатись про хід розгляду справи.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 277 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Постановлення Господарським судом Харківської області додаткового рішення від 14.01.2025 про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат є порушенням норм процесуального права - пункту 3 частини 1 статті 244 та частини 3 ст. 277 ГПК України.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ТОВ “Сталь-Цепь” слід задовольнити, а додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2025 у справі №922/3106/24 скасувати та закрити провадження у справі в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
При цьому, суд не здійснює розподіл витрат зі сплати судового збору в цій частині, оскільки Законом України "Про судовий збір" не передбачено сплати судового збору, як за подання зави про ухвалення додаткового рішення, так і за подання апеляційної скарги на додаткове рішення.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сталь-Цепь" задовольнити.
Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2025 у справі №922/3106/24 скасувати.
Закрити апеляційне провадження у справі №922/3106/24 за апеляційною скаргою ТОВ “Сталь-Цепь” на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 14.01.2025.
Відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Завод елеваторного обладнання" від 30.12.2024 про ухвалення у справі додаткового рішення про розподіл судових витрат на правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України

    Повна постанова складена 19.03.2025.

Головуючий суддя                                                                    О.А. Істоміна

Суддя                                                                                           О.О. Радіонова  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков