КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження 22-ц/824/4597/2025
Справа № 757/33865/24-ц
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем       України
 
29 січня 2025 року
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                  Кашперської Т.Ц.,
суддів                                       Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря                Діденка А.С.,
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Печерського районного суду м. Києва в складі судді Новака Р.В., ухвалене в м. Київ 25 вересня 2024 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, заінтересовані особи Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 
 
в с т а н о в и в :
                                    
У липні 2024 року ГУ ДПС у Харківській області звернулося до суду з даною заявою, просило зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» надати ГУ ДПС у Харківській області інформацію, що містить банківську таємницю відносно платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 у вигляді витягу з особистих рахунків з зазначеними в заяві реквізитами з вказівкою коштів руху по них з призначенням платежу та дати, за вказані періоди, а також ключ картки з зазначеними в заяві реквізитами з вказівкою руху коштів на ньому з призначенням платежу та дати, за вказаний період. 
Заяву мотивував тим, що від державного реєстратора 26 березня 2020 року надійшла інформація щодо припинення підприємницької діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 . 
З метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів, дотриманням законодавства щодо укладення трудового договору та оформлення трудових відносин з працівниками, виконанням вимог валютного та іншого законодавства, відповідно до пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області від 22 грудня 2023 року № 5527-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки фахівцями ГУ ДПС в Харківській області 25 грудня 2023 року, 26 грудня 2023 року та 27 грудня 2023 року здійснено вихід за податковою адресою платника податків, а саме АДРЕСА_1 . Станом на час подання заяви і на час проведення перевірки інформація стосовно зміни податкової адреси ПП ФО ОСОБА_1 в ГУ ДПС у Харківській області відсутня.
Під час виходів за податковою адресою платника податків, з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки, ПП ФО ОСОБА_1 встановлено не було, що зафіксовано відповідними актами про неможливість проведення перевірки. Відповідно до реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області станом на дату початку перевірки ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до даних ІС «Податковий блок» 19 липня 2019 року проведено державну реєстрацію підприємницької діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , основний вид діяльності 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля, мав відкриті розрахункові рахунки в АТ КБ «ПриватБанк». У період з 19 липня 2019 року по 31 липня 2019 року перебував на загальній системі оподаткування, в період з 01 серпня 2019 року по 26 березня 2020 року перебував на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок ІІ група). Згідно з даними податкових декларацій про майновий стан і доходи та декларацій платника єдиного податку отримано дохід за 2019 рік - 0,00 грн. на загальній системі оподаткування, 1 495 612,70 грн. на спрощеній системі оподаткування; за 2020 рік - 1 497 638,27 грн. на спрощеній системі оподаткування. 
З метою встановлення місцезнаходження ПП ФО ОСОБА_1 до ГУ НП в Харківській області було направлено запит встановлення місцезнаходження платника податків від 28 грудня 2023 року. 
З метою проведення документальної позапланової перевірки ПП ФО ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» було направлено запит від 08 липня 2021 року щодо надання інформації про наявні рахунки та рух грошових коштів по банківських рахунках підприємства за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року. Листом від 12 лютого 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено ГУ ДПС у Харківській області в наданні інформації про рух коштів по рахункам ПП ФО ОСОБА_1 . 
Враховуючи наведене, вказував, що ГУ ДПС у Харківській області було вичерпано способи реагування та здійснено всі можливі заходи в межах чинного законодавства щодо реалізації повноважень щодо проведення перевірки платника податків.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року в заяві відмовлено.
 
Заявник ГУ ДПС у Харківській області, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення було порушено приписи пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20, п. 42.2. ст. 42, пп. 75.1 ст. 75 та пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України.
Зазначав, що підставами для ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, суд визначив ненаправлення копії наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та направлення на перевірку платнику податків у передбачений чинним законодавством спосіб та недостатність доказів про вчинення всіх необхідних дій для встановлення місцезнаходження платника податків. Однак, суд першої інстанції взагалі не надав оцінки підставам для розкриття інформації, що містить банківську таємницю, зазначеним у заяві ГУ ДПС.
Вказував, що право контролюючих органів на проведення відповідно до законодавства перевірок платників податків визначено пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 ПК України. Органи ДПС проводять документальні позапланові перевірки за умов, визначених у п. 78.1 ст. 78 ПК України. Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України керівник контролюючого органу приймає рішення про проведення документальної позапланової перевірки, яке оформляється наказом. На підставі цього ГУ ДПС було видано наказ про призначення проведення позапланової документальної перевірки від 22 грудня 2023 року № 5527-п та видано направлення на проведення перевірки від 22 грудня 2023 року № 11441, 11442. Згідно ч. 2 ст. 78.4 ПК України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. 
З аналізу норми п. 42.2 ст. 42 ПК України можна дійти висновку про альтернативність вибору способів направлення документів до платника податків: особисто, поштою, засобами електронного зв`язку в електронній формі. З метою особистого вручення копії наказу та направлень на проведення перевірки фахівцями ГУ ДПС у межах  наданих законодавством повноважень було обрано спосіб повідомлення шляхом особистого вручення платнику податків наказу ГУ ДПС про проведення документальної планової виїзної перевірки від 22 грудня 2023 року № 5527-п. Перевіряючими було здійснено три виходи у різний час на відому адресу платника податків ОСОБА_1 , що є його офіційним зареєстрованим місцем проживання, якого не було за місцем реєстрації, що перешкоджало ознайомленню його з наказом та проведенню перевірки, внаслідок чого було складено відповідні акти про неможливість проведення перевірки.
Функції контролюючих органів визначені ст. 19-1, 19-2, 19-3 ПК України, якими не визначено обов`язку контролюючих органів встановлення місцезнаходження платника податків. В зв`язку з цим з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 до ГУ НП в Харківській області було направлено запит на встановлення місцезнаходження платника податків. На підставі відповіді ГУ НП в Харківській області від 27 січня 2024 року встановлено, що працівниками поліції проведено перевірку, за результатами якої встановити місцезнаходження ОСОБА_1 не виявилось можливим.
Наводив правові висновки Верховного Суду в постановах від 05 вересня 2022 року в справі № 758/6839/19, від 18 листопада 2019 року в справі № 752/19172/18, від 28 травня 2020 року в справі № 761/13288/19.
Наголошував, що перевірка платника податків була призначена на законних підставах, а саме на підставі пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Перевірка призначалася за період, що враховує приписи ПК України відносно строків давності. Отже, ГУ ДПС діяло виключно у межах, визначених податковим законодавством, і виконавши всі передбачені законом процедури, не змогло досягти результату по причині відсутності ОСОБА_1 за місцем реєстрації.
Оскільки ОСОБА_1 фактично не знаходиться за місцем реєстрації, ознайомити його з наказом про проведення позапланової виїзної перевірки від 22 грудня 2023 року № 5527-п та отримати від нього для проведення перевірки документи, які мають відношення до його господарської діяльності, немає можливості. Саме тому ГУ ДПС було вимушено звернутися до суду з даною заявою. Отримання від банківської установи відомостей про обіг та обсяг коштів на рахунках платника податків надасть можливість провести невиїзну перевірку в приміщенні контролюючого органу, присутність платника податків під час проведення не є обов`язковою, в рамках якої дослідити, чи у повному обсязі платник податків сплачував до бюджету податки і збори.
Суд також не взяв до уваги негативні наслідки для державного бюджету України в результаті нерозкриття банківської таємниці по рахункам платника податків, оскільки ОСОБА_1 був притягнутий до кримінальної відповідальності від 25 березня 2020 року за фактом ухилення фізичної особи - підприємця від сплати податків за ведення підприємницької діяльності на загальну суму 3154146 грн. за ч. 1 ст. 212 КК України, відповідно, наявні високі ризики щодо отримання ним великих обсягів доходу без сплати передбачених ПК України податків, зборів та обов`язкових платежів.
 
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
 
Відмовляючи ГУ ДПС у Харківській області в задоволенні заяви про розкриття банківської таємниці, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ДПС не вжито передбачених чинним законодавством способів реагування щодо ОСОБА_1 та не надано доказів на підтвердження неможливості вжити такі дії відповідно до способів реагування.
 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.
 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19 липня 2019 року по 26 березня 2020 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4 - 9).
Листом від 04 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило ГУ ДПС у Харківській області на їх запит стосовно наявності банківських рахунків, з зазначенням дати їх відкриття, за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року. Щодо надання руху коштів у наданні інформації відмовлено, оскільки така інформація містить банківську таємницю (а. с. 14 - 15).
В 2020 році ГУ ДПС у Харківській області зверталося з запитом до ОСОБА_1 про надання інформації та її документального підтвердження для проведення позапланової перевірки за період з 19 липня 2019 року по 26 березня 2020 року, з метою проведення контрольно-перевірочних заходів, недопущення ухилення від сплати податків та неухильного дотримання вимог чинного законодавства України, на підставі пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20 та ст. 73 ПК України (а. с. 16 - 17).
12 серпня 2020 року ОСОБА_1 була надана відповідь на запит про надання інформації, у якій останній, зокрема зазначав, що даний запит не є підставою для проведення документальної позапланової перевірки ОСОБА_1 як платника податків, який припинив свою підприємницьку діяльність, а обов`язок надання документів, зазначених у запиті, виникає у платника податків лише після початку перевірки (а. с. 18 - 21).
 
Наказом ГУ ДПС у Харківській області від 22 грудня 2023 року № 5527-п на підставі вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, пп.69.35-1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 13, ч. 16 ст. 25, п. 9-25 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (зі змінами), у зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора щодо припинення підприємницької діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ), податкова адреса: АДРЕСА_1 ) з 25 грудня 2023 року тривалістю 3 робочих дні, за період діяльності з 19 липня 2019 року по 27 березня 2020 року з метою перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та за період з 19 липня 2019 року по 27 березня 2020 року з питань повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а. с. 22).
На підставі наказу ГУ ДПС від 22 грудня 2023 року № 5527-п та направлень від 22 грудня 2023 року № 11441, 11442, виданих ГУ ДПС (а. с. 23 - 24), з 25 грудня 2023 року повинна була розпочатись документальна позапланова виїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .
Під час виходів (25 грудня 2023 року о 16:00, 26 грудня 2023 року о 13:00, 27 грудня 2023 року о 08:30) за податковою адресою платника податків, з метою проведення документальної позапланової перевірки, наявності ПП ФО ОСОБА_1 встановлено не було. Зазначені факти зафіксовано відповідними актами про неможливість проведення перевірки № 8099/20-40-24-10-07/3239704497 від 25 грудня 2023 року, № 8131/20-40-24-10-07/3239704497 від 26 грудня 2023 року, № 8138/20-40-24-10-07/3239704497 від 27 грудня 2023 року (а. с. 25 - 30).
Для встановлення місцезнаходження платника податків ГУ ДПС у Харківській області направлено запит до Головного управління Національної поліції у Харківській області про встановлення місцезнаходження платника податків (а. с. 31 - 33).
 
27 січня 2024 року ГУ НП у Харківській області було надано відповідь на запит, відповідно до якої працівниками поліції було здійснено вихід за вказаною податковою адресою з метою встановлення свідків чи очевидців події, або осіб, які б на таких вказали, а також виявлення та встановлення. Вжитими заходами та в межах повноважень про неодноразових виходах за адресою АДРЕСА_1 , з 10 січня 2024 року по 20 січня 2024 року двері організації ніхто не відчиняв та встановити місцезнаходження даної організації не надалось можливим, опитати сусідів, які мешкають поруч не надалось можливим (а. с. 34).
 
Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 21 лютого 2024 року на запит ГУ ДПС у Харківській області повторно повідомлено про неможливість надання інформації про рух коштів з призначенням платежу та зазначенням контрагентів по всім відкритим/закритим особовим рахунка платника податків ОСОБА_1 за період з 25 липня 2019 року по 26 березня 2020 року, оскільки запитувана інформація не входить до переліку інформації, яка надається банками центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і інформація може бути розкрита лише на підставі рішення суду або з дозволу клієнта (а. с. 37 - 38). 
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
 
Крім того, до апеляційної скарги було надано новий доказ, який не досліджувався судом першої інстанції, а саме витяг з Реєстру територіальної громади м. Харків від 30 серпня 2024 року, щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання щодо можливості долучення даного доказу, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Апеляційна скарга не містить клопотання про дослідження нових доказів із обґрунтуванням поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, в ньому не наведено об`єктивних причин, які перешкодили подати вказані докази у встановлений законом строк, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання нових доказів.
 
Апеляційний суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 19 травня 2021 року в справі № 488/1449/16-ц (провадження № 61-9308св20), згідно яких, суд апеляційної інстанції, змінюючи законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції щодо розміру заборгованості, аргументував свою позицію тим, що розмір нарахованої банком заборгованості за процентами розраховано з застосуванням збільшеної процентної ставки, що не було передбачено умовами, які були узгоджені позичальником на час підписання ним довідок про умови кредитування від 20 вересня 2010 року та 12 січня 2011 року. Однак, до позовної заяви банк відповідних довідок не додавав, не приєднував в якості доказу під час розгляду справи в суді першої інстанції, подавши їх лише на стадії апеляційного перегляду справи. У порушення вимог статті 367 ЦПК України позивач не надав доказів неможливості подання зазначених довідок про умови кредитування до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, тому апеляційний суд не мав процесуальних повноважень приймати вказані докази та вирішувати справу з посиланням на ці довідки. Безпідставно змінивши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив помилку в застосуванні процесуального та матеріального закону.
 
Виходячи з викладеного, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, та оскільки ГУ ДПС у Харківській області не надано докази неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України не може врахувати нові докази як докази, яким заявник обґрунтовує свої вимоги.
 
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
У частині першій статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 11 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про розкриття банком інформації, що містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.
Предметом заяви ГУ ДПС у Харківській області є вимога про розкриття банківської таємниці стосовно платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 за відкритими на його ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» рахунками із зазначенням руху коштів, з метою контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів, дотриманням законодавства щодо укладення трудового договору та оформлення трудових відносин працівниками, виконанням вимог валютного та іншого законодавства, відповідно до п. 78.1.7 ст. 78 ПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.
Згідно ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів; 4) системи охорони банку та клієнтів; 5) інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; 6) відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; 7) інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; 8) коди, що використовуються банками для захисту інформації; 9) інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності.
 
Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.
 
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.
 
З аналізу зазначеної правової норми слідує, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.
 
Відповідно до п. 5 глави 3 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267, банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду.
 
За положеннями пп. пп. 19-1.1.1, 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
 
Як визначено у пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
 
Аналогічне положення закріплене у п. 75.1. ст. 75 ПК України, відповідно до якого, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
 
Згідно пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Згідно п. 78.1.7 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
 
Відповідно до п. 73.4 ст. 73 ПК України, інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачені пунктом 73.3 цієї статті, банками та іншими фінансовими установами контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.
 
За змістом пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
 
Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
 
Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у пункті 12 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30 вересня 2011 року, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 752/19172/18 та від 28 травня 2020 року у справі № 761/13288/19, які були належним чином враховані судом першої інстанції.
 
Такої ж правової позиції Верховний Суд дотримується і на даний час, зокрема в постановах від 07 червня 2024 року у справі № 758/7617/23, від 01 серпня 2024 року у справі № 758/11379/23, від 24 вересня 2024 року у справі № 752/17167/23, що свідчить про її незмінність.
 
Згідно ч. 2 ст. 350 ЦПК України якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.
 
Наведені вимоги ЦПК України судом першої інстанції дотримані.
 
Встановивши, що матеріали справи не містять доказів того, що ГУ ДПС у Харківській області направляло копію наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки та направлення на перевірку платнику податків у передбачений п. 42.2 ст. 42 ПК України спосіб, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, не спростованого доводами апеляційної скарги, що заявником не надано достатніх доказів про вчинення всіх необхідних дій для встановлення місцезнаходження платника податків, тобто заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, без підстав, визначених законом, наслідком чого стало ухвалення рішення про відмову в задоволенні заяви.
Крім того, судом першої інстанції правомірно враховано, що заявник просить розкрити банківську таємницю по відкритих у АТ КБ «Приватбанк» рахунках ОСОБА_1 за весь період їх дії, а не лише за період з 19 липня 2019 року по 27 березня 2020 року, коли ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність.
 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не надано оцінки підставам для розкриття інформації, що містить банківську таємницю, зазначеним у заяві ГУ ДПС у Харківській області.
 
Також судом першої інстанції звернуто увагу, що наявний в матеріалах справи запит 2023 року ГУ ДПС у Харківській області до ГУ НП в Харківській області про встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою, який було зроблено більш ніж через три роки після зняття з обліку платника податків, не свідчить про відсутність ОСОБА_1 за місцем своєї реєстрації.
 
Апеляційний суд приймає до уваги, що відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 були актуальні станом на час припинення його підприємницької діяльності в березні 2020 року. Разом із тим, доказів зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 станом на час виходу фахівців ГУ ДПС у Харківській області в грудні 2023 року, зокрема, що таке місце проживання не змінилося, заявником до суду першої інстанції надано не було.
 
Доводи апеляційної скарги, що п. 42.2 ст. 42 ПК України допускає альтернативність вибору способів направлення документів до платника податків, і з метою особистого вручення копій наказу та направлень на проведення перевірки фахівцями ГУ ДПС у межах наданих законодавством повноважень було обрано спосіб повідомлення шляхом особистого вручення платнику податків наказу ГУ ДПС про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 22 грудня 2023 року № 5527-п, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, що заявник не надав суду доказів вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення/направлення документів, необхідних для проведення перевірки, одним з яких є направлення засобами поштового зв`язку наказу ГУ ДПС про проведення документальної позапланової перевірки.
 
Апеляційний суд враховує, що правові висновки про необхідність вжиття всіх передбачених ПК України заходів для вручення/направлення документів, необхідних для проведення перевірки, а не лише будь-якого одного з них, викладені в постановах Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 757/27977/19-ц (провадження № 61-11956св20), від 27 квітня 2022 року у справі № 758/2489/20 (провадження № 61-18500св21), від 07 червня 2024 року у справі № 758/7617/23 (провадження № 61-3301св24).
 
За таких обставин, суд першої інстанції, правильно застосувавши до правовідносин норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку, що заявник, як контролюючий орган, не довів існування обставин, за яких перевірка є неможливою, або є інша об`єктивна потреба у розкритті інформації, яка містить банківську таємницю, відносно ПП ФО ОСОБА_1 .
 
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, з посиланням на витяг з Реєстру територіальної громади м. Харків від 30 серпня 2024 року, що вихід фахівцями ГУ ДПС у Харківській області було здійснено саме за офіційним зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , як такі, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, і оскільки вони ґрунтуються на нових доказах, які не були прийняті апеляційним судом відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України.
Апеляційний суд враховує також значний проміжок часу, який пройшов з моменту отримання ГУ ДПС у Харківській області інформації щодо припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 26 березня 2020 року до моменту складання заявником актів від в грудні 2023 року про відсутність ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою, отримання довідки ГУ НП в Харківській області в січні 2024 року про неможливість встановити місцезнаходження ОСОБА_1 , і до моменту подання до суду цієї заяви в липні 2024 року про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю. 
 
Разом із тим, у заяві ГУ ДПС у Харківській області про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, жодним чином не обґрунтовано причини такого зволікання.
 
Апеляційний суд враховує, що дія п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, якою встановлено мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), не розповсюджувалася на документальні позапланові перевірки з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, вже з 08 серпня 2020 року, однак після припинення дії мораторію ГУ ДПС у Харківській області здійснення перевірки не ініціювало.
 
Посилання ГУ ДПС у Харківській області на постанови Верховного Суду від 05 вересня 2022 року в справі № 758/6839/19, від 18 листопада 2019 року в справі № 752/19172/18, від 28 травня 2020 року у справі № 761/13288/19 апеляційним судом не приймаються, оскільки рішення суду першої інстанції правовим висновкам, викладеним у цих постановах, не суперечить. Більше того, у справах, на які в апеляційній скарзі посилається заявник, Верховний Суд погодився з висновками судів, що представником заявника не доведено наявність обставин, за якими чинне законодавство України передбачає можливість розкриття інформації, яка охороняється законом.
 
Посилання апеляційної скарги на те, що перевірка платника податків була призначена на законних підставах та за період, що враховує приписи ПК України відносно строків давності, а також, що інформація про наявність та рух коштів на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк», які відкриті ОСОБА_1 , необхідна заявникові для здійснення передбачених законом повноважень, і вказана інформація становить банківську таємницю, не є підставою для скасування законного й обґрунтованого судового рішення, оскільки не доведено неможливість отримання такої інформації шляхом реалізації перевірок у встановленому порядку.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме пп. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20, п. 42.2. ст. 42, пп. 75.1 ст. 75 та пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а також, що ГУ ДПС у Харківській області, діючи в межах податкового законодавства, вичерпало способи реагування та здійснило всі можливі дії щодо реалізації повноважень щодо проведення перевірки платника податків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.
 
Крім того, не підтверджуються будь-якими доказами та відхиляються як припущення доводи апеляційної скарги, що суд не взяв до уваги негативні наслідки для державного бюджету України в результаті нерозкриття банківської таємниці по рахункам платника податків, оскільки ОСОБА_1 був притягнутий до кримінальної відповідальності від 25 березня 2020 року за фактом ухилення фізичної особи - підприємця від сплати податків за ведення підприємницької діяльності на загальну суму 3154146 грн. за ч. 1 ст. 212 КК України, відповідно, наявні високі ризики щодо отримання ним великих обсягів доходу без сплати передбачених ПК України податків, зборів та обов`язкових платежів.
 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
                                    
Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року. 
 
Головуючий:                                                                                                  Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                             Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                        Яворський М.А.