КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
Апеляційне провадження                                                               Доповідач - Кафідова О.В.
№ 33/824/1163/2025                                  
                                      
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
м. Київ                                                                                         Справа №372/6238/24
04 лютого 2025 року  Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Кафідової О.В.
при секретарі - Смолко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Федорова Дмитра Сергійовича на постанову Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Не погоджуючись з такою постановою суду першої інстанції, 30 грудня 2024 року адвокат ОСОБА_1 - Федоров Дмитро Сергійович подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року та закрити провадження у справі.
В обґрунтування підстав для скасування постанови суду апеляційну скаргу апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не застосував норми, які підлягали застосуванню, що призвело до ухвалення помилкового рішення у справі.
Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, порядок направлення та огляду на стан сп`яніння військовослужбовців визначений ст. 266-1 КУпАП, а відтак направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які перебувають на вулицях та в заборонених законом інших місцях не належить до повноважень працівників поліції. 
Крім того, зазначає, що з наявного відеозапису в матеріалах справи вбачається, що він не містить звуку, що унеможливлює встановлення всіх обставин справи, які підлягають обставинам по справі, та свідчить про порушення ч.2 ст. 266 КУпАП, та в силу ч.5 ст.266 КУпАП тягне за собою визнання недійсним результатів огляду та недопустимість доказів у справі.
Вказує на те, що письмові пояснення ОСОБА_1 в матеріалах справи були викладені не особисто ОСОБА_1 , а працівником поліції і в судовому засіданні вони не перевірялись шляхом безпосереднього допиту, вважає, що вони не можуть бути допустимими доказами у справі. Звертає увагу, на те, що на момент розгляду справи в суді ОСОБА_1 перебував на лікуванні у госпіталі, а тому не мав можливості прибути в суд особисто, або подати клопотання про відкладення розгляду справи.
Вважає, що право керування потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби, а тому вважає за можливе застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст.69 КК України, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
 У судовому засіданні адвокат ОСОБА_1 - Харчук Олександр Петрович вимоги скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, з підстав викладених у скарзі. 
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права, свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд, окрім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави,  з позбавленням його права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції  посилався на те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 68 Конституції України  кожен зобов`язаний неухильно додержуватися  Конституції України  та законів України, не посягати  на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у  встановленому  порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з положеннями частин 2,3 ст. 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до вимог ст. 278 КУпАП, суддя районного суду при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, передбачені вказаною статтею, у тому числі і питання про те, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
 Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №173325 14.11.2024 року о 10 год. 35 хв. в м. Обухів вул. Чумацький шлях (Жовтнева) водій ОСОБА_1 керував автомобілем CITROEN BERLINGO д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alkotest Drager 6820, результат 2,19 проміле.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучені: - протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 №173325; роздруківка тесту на алкоголь газоаналізатора Drager «Alcotest 6810», згідно якого результат тестування ОСОБА_1 становить 2,19 % проміле, що перевищує допустиму норму, про що ОСОБА_1 був повідомлений, засвідчивши результат своїм підписом; пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких з результатами огляду на стан сп`яніння згоден; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів - газоаналізатора Drager «Alcotest 6810», в якому зазначено результат пройденого огляду з показником 2,19%; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; відеозаписами з нагрудної камери працівників поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, порядок направлення та огляду на стан сп`яніння військовослужбовців визначений ст. 266-1 КУпАП, а відтак направлення та проведення огляду на стан сп`яніння військовослужбовців, які перебувають на вулицях та в заборонених законом інших місцях не належить до повноважень працівників поліції, суд апеляційної інстанції відхиляє вказаний довід з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення, зокрема, правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, зазначені особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Статтею 266-1 КУпАП передбачено, що військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.1).
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч.2).
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів (ч.3).
Аналіз положень ст. ст.266-1 КУпАП свідчить про те, що даною нормою не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водія транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Таким чином, порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України, які керують транспортними засобами на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції здійснюється в загальному порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, отже посилання апелянта є помилковими.
            Щодо доводів апеляційної скарги, що з наявного відеозапису в матеріалах справи вбачається, що він не містить звуку, що унеможливлює встановлення всіх обставин справи, які підлягають обставинам по справі, та свідчить про порушення ч.2 ст. 266 КУпАП, та в силу ч.5 ст.266 КУпАП тягне за собою визнання недійсним результатів огляду та недопустимість доказів у справі, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічного погляду могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.
Досліджені судом відеозаписи в достатній мірі дають можливість як ідентифікувати особу щодо якої складено протокол про адміністративний правопорушення, так і повністю перевірити процедуру фіксації правопорушень і оформлення результатів виявлених порушень.
Узагальнюючи викладене, вважаю, що жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
Щодо доводу апеляційної скарги про те, що письмові пояснення ОСОБА_1 в матеріалах справи були викладені не особисто ОСОБА_1 , а працівником поліції і в судовому засіданні вони не перевірялись шляхом безпосереднього допиту, вважає, що вони не можуть бути допустимими доказами у справі. Звертає увагу, на те, що на момент розгляду справи в суді ОСОБА_1 перебував на лікуванні у госпіталі, а тому не мав можливості прибути в суд особисто, або подати клопотання про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки судом першої інстанції вжито всіх заходів для виклику самого ОСОБА_1 , зокрема, ОСОБА_1 у судові засідання призначені 29.11.2024 р., 10.12.2024 р., 19.12.2024 р., 24.12.2024 р., не з`явився. Крім того, у клопотаннях від 25.11.2024 р., 09.12.2024 р., 18.12.2024 р. захисник ОСОБА_1  адвокат Турчак М.В. просила суд відкласти розгляд справи, що свідчить про затягування розгляду справи. Крім того, апелянтом не надано доказів перебування ОСОБА_1 на лікуванні у госпіталі, а також доказів проходження ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України, зокрема, довідки про проходження військової служби з військової частини, яку видає військова частина або військовий комісаріат.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції оскільки  вважає, що ОСОБА_1 та його захисник були своєчасно та належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, а тому не були позбавлені можливості надати свої усні та письмові пояснення, докази та клопотання та з`явитись в судове засідання, з урахуванням того, що судом першої інстанції неодноразово відкладались засіданні за їх клопотаннями.
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі у  зв`язку  з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_1 - Федорова Дмитра Сергійовича.
Керуючись  ст. 294 КУпАП,  апеляційний  суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Федорова Дмитра Сергійовича залишити без задоволення.
Постанову Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова   апеляційного суду набирає законної сили негайно після її  винесення, є остаточною  й оскарженню не підлягає.  

Суддя: