ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/15938/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Конєва С.О.) в адміністративній справі №160/15938/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000154/2 від 21.05.2024р., -

ВСТАНОВИВ:
19.06.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» звернулось до суду через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою до Тернопільської митниці, в якій просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці №UA403070/2024/000154/2 від 21.05.2024 про коригування митної вартості товарів за ВМД 24UA403070004381U4.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним до митного оформлення товару (шини) було подано МД 24UA403070004381U4 від 21.05.2024, за ціною договору відповідно до умов поставки, до якої додані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України. За результатами здійснення контролю митної вартості товарів митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято оспорюване рішення №UA403070/2024/000154/2 від 21.05.2024 про коригування митної вартості товарів у зв`язку з неможливістю визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 Митного кодексу України. Позивач вважає оспорюване рішення відповідача безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки: 1) митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності, проте під час митної консультації цього зроблено не було, зауваження митного органу звелися до набору загальних фраз без будь-якої конкретики та загальних посилань на митний кодекс України; 2) суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта; 3) товару із кодом 4011200090 не існує взагалі, отже є очевидним, що у даному випадку маємо випадок технічної помилки або описки, яку здійснив співробітник митного органу країни відправлення, а не декларант, при цьому, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) подані до митниці документи не містять жодних розбіжностей щодо числових складових митної вартості товарів, надають можливість ідентифікувати найменування, кількість, вартість, порядок та факт поставки товару, а дані, вказані у зазначених документах кореспондуються між собою; 5) за результатами процедури консультації вбачається суто формальний підхід митного органу до митної процедури, що межує із надмірним формалізмом та зводиться до створення штучних підстав для завищення митної вартості товарів. У зв`язку з наведеним, просить задовольнити позов у повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року позов задоволено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, оскільки посадові особи Тернопільської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відтак, вважає, що рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2024/000154/2 від 21.05.2024 прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування у суду першої інстанції не було.
Позивач правом на подання відзиву не скористався.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Альфатех» з 05.11.2010 зареєстроване як юридична особа за адресою: 52001, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт. Слобожанське, вулиця Василя Сухомлинського, будинок 48Б, що підтверджується копією Витягу з ЄДРПОУ, наявною у справі (а.с.14-28).
03.07.2023р. між ТОВ «Торговий дім «Альфатех», Україна, як покупцем, та Triangle Tyre Co. Ltd, Китай, як продавцем, був укладений зовнішньоекономічний контракт №ТRІ-0307, за яким продавець продасть, а покупець купить на умовах FOB Qingdao, Китай (відповідно до Інкотермс 2010) шини вантажні в асортименті та кількості, зазначених у відповідних специфікаціях (а.с.32-37). 
Окрім того, 24.04.2023 між ТОВ «Торговий дім «Альфатех» як замовником та ТОВ «Фейрлоджікс» як експедитором було укладено договір на перевезення №00340/23, згідно п.1.2 якого замовник доручає, а експедитор, за винагороду приймає на себе організацію перевезень вантажів всіма видами транспорту по території України та інших держав, а також виконує додаткові послуги відповідно до заявки замовника, наданими відповідно до типової форми.
За приписами п.3.3 Договору визначено, що до обов`язків експедитора входить, зокрема, залучення до перевезення транспортних та інших організацій (порти, аеропорти, залізничні станції, склади і т.п.) для обробки, зберігання вантажів, а також для надання інших видів послуг, відповідно до заявки замовника (а.с.67-70).
На підставі вищенаведеного контракту №ТRІ-0307 від 03.07.2023 року, на адресу позивача від вказаного вище постачальника надійшов товар згідно специфікацій №4 від 28.08.2023р., №5 від 25.09.2023р., №7 від 04.12.2023р., а саме: «Шини та покришки пневматичні гумові нові для автобусів і вантажних автомобілів з індексом навантаження більш як 121: -шина 315/80R22.5-20PR TR686 157/154L (індекс навантаження 157/154, індекс швидкості L, посадочний діаметр - 22.5) - 40 шт. -шина 315/80R22.5-20PR TR688 157/154L (індекс навантаження 157/154, індекс швидкості L, посадочний діаметр - 22.5) - 16 шт. -шина 13R22.5-18PR TR918 156/153K (індекс навантаження 156/153, індекс швидкості K посадочний діаметр - 22.5) - 78 шт. -шина 265/70R19.5-18PR TRD06 143/141J (індекс навантаження 143/141, індекс швидкості J, посадочний діаметр - 19.5) - 40 шт. -шина 315/80R22.5-20PR TRD66 157/154K (індекс навантаження 157/154, індекс швидкості K, посадочний діаметр - 22.5) - 60 шт.», зазначені товари поставлялись на умовах FОВ Qingdao згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010», що підтверджується змістом копій відповідних специфікацій та митної декларації (а.с.36-42,119-120).
Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товару разом із митною декларацією ним були надані всі документи, що підтверджують митну вартість ввезеного товару, які не містять розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару, містять повні відомості про ціну товару, що підтверджується змістом графи 44 МД 24UA403070004381U4 від 21.05.2024р. (а.с.41-42,119-120).
З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (а.с.45,122).
Листом №21/05-2024-1 від 21.05.2024 декларант повідомив митницю про те, що ним були надані всі наявні документи та протягом 10 робочих днів додаткові документи надані не будуть (а.с.46-47,123-124).
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації та додатково наданих на повідомлення митного органу, Митницею було встановлено наступне: 1) банківські платіжні документи № 108 від 16.06.2023, №93 від 11.04.2023, №94 від 12.04.2023, №98 від 17.05.2023 містять інформацію щодо оплати товару на підставі контракту від 14.11.22 №TR-141122, який не відноситься до даної поставки товару; 2) подані до митного оформлення банківські платіжні документи від 05.12.2023 № 145 (260 000,00 дол. США), від 18.12.2023 № 149 (240 000,00 дол. США), від 19.01.2024 № 155 (140 050,16 дол. США), від 20.12.2023 №51 (100 000,00 дол. США), не підтверджують факт 100% оплати згідно контракту від 03.07.2023 № TRI– 0307 та специфікацій №8, №5 та №7; 3) в митній декларації країни відправлення №420420240000038095 від 02.02.2024 зазначено класифікаційний код 4011200090, а в поданій до митного оформлення митній декларації заявлено класифікаційний код УКТЗЕД 4011209000, окрім цього, копія митної декларації країни відправлення не містить відміток митних органів країни відправлення; 4) до митного оформлення надано рахунок на перевезення від 06.05.2024 № 1410, договір на перевезення вантажу від 23.01.2024 № 00340/24 де експедитором зазначено ТОВ «Фейрлоджікс», коносамент 11.02.2024 № BW24010689 де перевізником зазначено «Shenzhen Betterway International Freight Forwarding Co., Ltd.», в CMR № б/н від 17.05.2024 зазначено, що перевізником вантажу є «WHITE SERVICE» LTD, проте, інформація, яка б підтверджувала причетність «WHITE SERVICE» LTD до перевезення вантажу автомобільним транспортом окрім CMR відсутня, а також інформація, яка б підтверджувала причетність «Shenzhen Betterway International Freight Forwarding Co., Ltd.» до перевезення вантажу морським транспортом окрім коносаменту відсутня, а саме відсутні рахунки про перевезення, банківські платіжні документи та договори між «Shenzhen Betterway International Freight Forwarding Co., Ltd», «WHITE SERVICE» LTD та ТОВ «Фейрлоджікс що викликає сумнів щодо достовірності декларування транспортних витрат та не включення всіх складових частин митної вартості; 5) згідно з CMR б/н від 17.05.2024 місце завантаження вантажу вказано Reni, проте згідно коносаменту від 11.02.2024 № BW24010689, порт прибуття – Constanta. Також згідно CMR б/н від 17.05.2024 місце розвантаження вантажу Підгороднє, Дніпропетровська обл., Україна, а рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг виставлений до Рені (Україна), в рахунку не відображено вартість транспортно-експедиційних послуг по території України, що підтверджується копією оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, наявною у справі (а.с.48-49).
Враховуючи виявлені недоліки за результатами розгляду поданих декларантом документів, Митницею було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA403070/2024/000154/2 від 21.05.2024р., за яким митна вартість ввезеного товару скоригована митницею згідно ст.64 МК України та за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості товару згідно з ЕМД від 11.03.2024 №UA100360/2024/802146 (товар – Шини пневматичні, гумові, нові, для вантажних автомобілів, з індексом навантаження більше як 121:-9.00R20-16PR TTF RS602 АВТОШИНА (з камерою та обідною стрічкою) - 330шт.Індекс навантаження -144/142, індекс швидкості -K, посадочний діаметр -20.Торговельна марка -»ROADSHINE» Виробник -CN Країна виробництва - CN; умови поставки – FOB) на рівні 3,01 дол. США/кг. (203,9 дол. США/шт), що підтверджується копією відповідного рішення (а.с.48-49).
Позивач не погоджується із вищевказаним оспорюваним рішенням відповідача, просить визнати його протиправним та скасувати посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість ввезеного товару, визначені ст.53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Приписами частин другої та третьої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачі. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.
Зауваження митного органу про те, що подані до митного оформлення банківські платіжні документи від 05.12.2023 № 145 (260 000,00 дол. США), від 18.12.2023 № 149 (240 000,00 дол. США), від 19.01.2024 № 155 (140 050,16 дол. США), від 20.12.2023 №51 (100 000,00 дол. США), не підтверджують факт 100% оплати згідно контракту від 03.07.2023 № TRI– 0307 та специфікацій №8, №5 та №7, були вірно відхилені судом першої інстанції, оскільки за МД 24UA403070003067U4 від 28.03.2024 дійсно було ввезено не всі товари визначені у специфікаціях №4 від 28.08.2023, №5 від 25.09.2023, №7 від 04.12.2023, а лише шини та покришки пневматичні гумова нові для автобусів і вантажних автомобілів з індексом навантаження більше 121, що визначені в специфікації №3/4 від 02.02.2024 (а.с.59,87). 
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не підтвердження факту здійсненої 100% передоплати за всі товари згідно із специфікаціями №4 від 28.08.2023, №5 від 25.09.2023, №7 від 04.12.2023 в даному випадку не може свідчити про розбіжності у документах, що підтверджують митну вартість товарів, ввезених на вищенаведеною митною декларацією.
Також, суд першої інстанції вірно визнав помилковим твердження митного органу, щодо розбіжностей в документах на перевезення вантажу, оскільки згідно з п.3.3 договору на перевезення №00340/23 від 24.04.2023 до обов`язків експедитора входить, зокрема, залучення до перевезення транспортних та інших організацій (порти, аеропорти, залізничні станції, склади і т.п.) для обробки, зберігання вантажів, а також для надання інших видів послуг, відповідно до заявки замовника (а.с.67-70).
Відхилені і посилання митниці на те, що згідно з CMR б/н від 17.05.2024 місце завантаження вантажу вказано Reni, проте згідно коносаменту від 11.02.2024 №BW24010689, порт прибуття – Constanta. Також згідно CMR б/н від 17.05.2024 місце розвантаження вантажу Підгороднє, Дніпропетровська обл., Україна, а рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг виставлений до Рені (Україна), оскільки з наявних в матеріалах справи документів, які подавались позивачем на підтвердження заявленої митної вартості товару разом із митною декларацією вбачається, що вони місять всю необхідну інформацію щодо визначенням вартості перевезення вантажу до кордону з Україною та після перетину кордону по території України, та не містять жодних розбіжностей (а.с.50,67-70,72). 
При цьому, той факт, що в рахунку не відображено вартість транспортно-експедиційних послуг по території України, жодним чином не впливає на визначення розміру транспортних витрат, оскільки транспортні витрати по території України не включаються до митної вартості товару.
З приводу зауваження митниці про те, що в митній декларації країни відправлення №420420240000038095 від 02.02.2024 зазначено класифікаційний код 4011200090, а в поданій до митного оформлення митній декларації заявлено класифікаційний код УКТЗЕД 4011209000, окрім цього, копія митної декларації країни відправлення не містить відміток митних органів країни відправлення, суд першої інстанції вірно вказав, що декларація країни відправлення не є джерелом інформації про митну вартість товару та цей документ не передбачений переліком документів, визначених статтю 53 МК України, що підтверджують митну вартість товару.
Твердження митниці про ненадання інших платіжних та/або бухгалтерських документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування виробника товару також є необґрунтованим, оскільки згідно з частиною 3 ст. 53 МКУ надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. 
Щодо інших запитуваних митницею під час проведення консультації додаткових документів, суд зазначає, що висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями в силу положень частини 3 статті 53 Митного кодексу України також є додатковими документами та надаються декларантом за наявності виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, як свідчать встановлені обставини справи, судом першої інстанції надано оцінку доводам митного органу. 
По суті вказані відповідачем зауваження в оскаржуваному рішенні носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товарів.
Скаржником не доведено, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за заявленою ціною договору.
Апеляційний суд повторно зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
В свою чергу, зі змісту матеріалів справи вбачається, що наданих позивачем документів було достатньо для визначення митної вартості товарів і цей перелік відповідає правилам ч. 1 ст. 53 МК України. Таким чином, доводи скаржника про необхідність застосування другорядного (резервного) методу для визначення митної вартості товару, свого підтвердження не знайшли.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, оскільки не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, містять аналогічні доводи відзиву на позов та носять характер припущень.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року в адміністративній справі №160/15938/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак