Ухвала
Іменем України
 
13 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 591/8667/15-ц
провадження № 61-166ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року в складі судді Клименко А.Я. та постанову Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року в складі: Криворотенка В. І., Філонової Ю. О., Рунова В. Ю., у справі за заявою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Заява мотивована тим, що 04 травня 2016 року Зарічним районним судом м. Суми видано виконавчий лист в справі № 591/8667/15-ц за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь АТ КБ «ПриватБанк». Виконавчий лист було втрачено.
 
АТ КБ «ПриватБанк» просило видати дублікат виконавчого листа по справі №591/8667/15-ц та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року:
заяву АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено;
видано дублікат виконавчого листа по справі № 591/8667/15-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №1393-МК від 12 червня 2007 року в сумі 33 912,69 доларів США, що за курсом 23.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 грудня 2015 року складає 808 478,53 грн;
поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі № 591/8667/15-ц про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 1393-МК від 12 червня 2007 року в сумі 33 912,69 доларів США, що за курсом 23.84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 грудня 2015 року складає 808 478,53 грн.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:
відповідно до пункту 1.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви;
відповідно до частин першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено;
суд встановив, що оригінал виконавчого листа втрачено. Про втрату виконавчого листа АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо лише у 2024 році. Тому суд вважав за необхідне задовольнити заяву АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення;
ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
згідно з частиною першою статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції;
за правилами частин 1, 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції чинній на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа), який втратив чинність 05 січня 2017 року на підставі Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання;
на підставі частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» 
№ 1404-VIII від 02 червня 2016 року, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції;
частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено;
пунктом 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання;
положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акту, в даному випадку виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. При цьому, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено;
під час розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є чинним рішення суду та чи не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця;
АТ КБ «ПриватБанк» реалізувало своє право на пред`явлення виконавчого документу № 591/8667/15-ц до виконання, проте, в 2019 році виконавчий лист був повернутий стягувачу без прийняття до виконання. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази отримання ПАТ КБ «ПриватБанк» повернутого виконавчого листа в 2019 році, тому доводи апеляційної скарги про те, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущений без поважних причин є безпідставними, а висновки суду першої інстанції про те, що оригінал виконавчого листа втрачено - обґрунтованими;
відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження;
основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (статті 129 Конституції України). Зазначене конституційне положення кореспондується з нормою частини першої статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України;
відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом;
питання про поважність пропуску строку є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування;
враховуючи, що факт втрати оригіналу виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_1 та факт невиконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості у їх сукупності є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд визнав, що рішення суду першої інстанції про поновлення цього строку та видачу дубліката виконавчого листа є правильним.
 
02 січня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 1393- МК від 12 червня 2007 року в сумі 33 912,69 доларів США що за курсом 23,84 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 грудня 2015 року складає 808 478,53 грн, солідарно;
виконавчі листи на примусове виконання вказаного рішення суду отримано представником банку;
згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Отже єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата;
дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення;
частиною першої статті 433 ЦПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено;
відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви;
питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування;
згідно з частинами 1, 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції чинній на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання. Строк пред`явлення виконавчого листа завершився ще в лютому 2022 року;
заявником не було обґрунтовано, що саме перешкоджало банку повторно пред`явити виконавчий документ, у визначені статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки, причину пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки будь-яких доказів, які б вказували на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, заявником не надано, як не вказано і те, що вказані обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі заявника. До органу виконавчої служби із заявою про надання інформації про перебування на виконанні вказаного виконавчого документу стягувач звернувся лише в січні 2024 року, тобто майже через два роки після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Стягувач мав можливість протягом встановленого законом строку використовувати права надані законом, але він не вживав ніяких дій щодо реалізації своїх прав. Таким чином звернення стягувача до суду з даною заявою після завершення процесуального строку є фактичним зловживанням процесуальними правами;
висновки суду першої інстанції про те, що про втрату виконавчого листа АТ КБ «ПриватБанк» стало відомо лише в 2024 році не ґрунтуються на доказах якими обґрунтовується втрата виконавчого документу. Заявник не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження втрати виконавчого листа. В судовому рішенні не зазначено мотивів, з посиланням на належні та допустимі докази із яких суд дійшов висновку про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. Таким чином, з огляду на те, що заявником не наведено причин, які є поважними, та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів, тому суд безпідставно поновив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, чим порушив гарантоване право на справедливий суд. Доводи АТ КБ «ПриватБанк», що про втрату виконавчого листа товариству стало відомо лише у 2024 році; зазначає про сплив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у лютому 2019 року, що підтверджено відповіддю Зарічного відділу ДВС у м. Суми на запит від 29 січня 2024 року;
заява про видачу дубліката виконавчого листа не містить обставин, належних та допустимих доказів, які в силу статей 77, 80, 81 ЦПК України об`єктивно давали б можливість суду зробити висновок про те, що оригінал виконавчого листа втрачено, а отже відсутня передбачена законом підстава для видачі його дублікату;
враховуючи те, що заявником не доведено поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, вимоги заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволенню не підлягають, а висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2024 рокув частині вимог щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити з таких мотивів.
 
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
 
Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).
 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
 
Оскарження ухвали щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання передбачено пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржені ухвала Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року та постанова Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року в частині вимог щодо поновлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2024 рокув частині вимог щодо видачі дублікату виконавчого листа слід відмовити з таких мотивів.
 
Суди встановили, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2016 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/56416664) по справі № 591/8667/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 1393-МК від 12 червня 2007 року в сумі 33 912,69 доларів США, що за курсом 23.84 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 грудня 2015 року складає 808 478,53 грн, солідарно.
 
06 травня 2016 року представником стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано виконавчі листи, які ПАТ КБ «ПриватБанк» передало на виконання до органів ДВС.
 
Відповідно до листа Зарічного відділу ДВС у м. Суми від 29 січня 2024 року №16/17262 вбачається, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, за результатами розгляду заяви щодо примусового виконання виконавчого листа № 591/8667/15-ц, виданого 04 травня 2016 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 1393-МК від 02 червня 2007 року в сумі 33 912,69 доларів США, державним виконавцем, керуючись пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», 14 лютого 2019 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яке разом з виконавчим листом надіслано стягувачу. Повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся.
 
Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що:
«стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). 
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12 (провадження № 61-13084св21) зроблено висновок, що: «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року по справі № 2-1118/09 (провадження № 61-36561св18) зазначено, що: «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 червня 2009 року про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь КС «Наші люди» невиконано, виданий судом на підставі цього рішення виконавчий лист на виконанні не перебуває, його оригінал втрачено під час пересилання з виконавчої служби до КС «Наші люди» не з вини стягувача, дійшов правильного висновку про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому судом апеляційної інстанції враховано те, що відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час вчинення виконавчої дії) належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення стягувачу, матеріали справи якого не містять. За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що заявник не надав доказів втрати виконавчого листа. Крім того, такий аргумент скарги зводиться до переоцінки доказів у справі, що не відноситься до процесуальних повноважень суду касаційної інстанції».
 
У пунктах 53 - 56 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року в справі № 186/871/14-ц (провадження № 14-97цс24) вказано, що:
«53. Аналіз підпункту 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (підпункт 19.4 підпункту 19 пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України) дає підстави для висновку про те, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого документа є його втрата.
54. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.
55. Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.
56. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа, вважається поданою у межах установленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви».
 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
 
Суди встановили, що: даними Автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджується, що державним виконавцем 14 лютого 2019 року винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, таке повідомлення разом з виконавчим листом надіслано стягувачу; повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся; в матеріалах справи відсутні докази отримання ПАТ КБ «ПриватБанк» повернутого виконавчого листа в 2019 році; оригінал виконавчого листа втрачено.
 
За таких обставин, встановивши, що виконавчий лист втрачений, суди зробили обґрунтований висновок про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про видачу дублікату виконавчого листа. 
 
З урахуванням того, що касаційним судом відмовлено у відкритті касаційного провадження при оскарженні судових рішень в частині вимог щодо поновлення строків для пред`явлення виконавчих документів до виконання аргументи касаційної скарги у цій частині суд відхиляє.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень в частині видачі дублікату виконавчого листасвідчить, що правильне застосовування судом норм права в цій частині є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 27 лютого 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року у справі за заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                  І. О. Дундар
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков