У Х В А Л А
10 січня 2025 року
м. Київ
справа № 751/9335/24
провадження № 61-17091ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу керівника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Дубаса Артура Михайловича на постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року в справі за скаргою ОСОБА_1  на бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зобов`язання зняти арешт з майна боржника, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», та
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірним рішення начальника Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - Деснянський РВ ДВС) щодо відмови в знятті арештів з усього її нерухомого майна, накладеного в межах виконавчих проваджень №№ НОМЕР_1,НОМЕР_2; зобов`язати Деснянський РВ ДВСзняти арешти (припинити дію обтяжень) з усього нерухомого її майна, накладені державними виконавцями у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, а саме: арешт нерухомого майна від 08 липня 2009 року, реєстраційний номер 8864087 (об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно), обтяження (арешт нерухомого майна) №6625160, зареєстроване 09 серпня 
2014 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № НОМЕР_2, предмет обтяження: все нерухоме майно.
25 жовтня 2024 року ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
13 грудня 2024 року постановою Чернігівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2024 року скасовано.
Визнано неправомірним рішення начальника Деснянського РВ ДВС про відмову в знятті арештів з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладених в межах виконавчих проваджень № № НОМЕР_1, НОМЕР_2.
Зобов`язано Деснянський РВ ДВС зняти арешти (припинити дію обтяжень) нерухомого майна ОСОБА_1 , накладені у виконавчих провадженнях 
№ НОМЕР_3, НОМЕР_2, а саме:
-       щодонерухомого майна від 08 липня 2009 року, реєстраційний номер: 8864087 (об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно), внесений до Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна. Заявник - відділ виконавчої служби Деснянського РВ ДВС;
-       щодо нерухомого майна від 09 серпня 2014 року, реєстраційний номер: 6625160 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження № НОМЕР_2, виданої 19 червня 2014 року Деснянським РВ ДВС, предмет обтяження: все нерухоме майно.
23 грудня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
керівника Деснянського РВ ДВС - Дубаса А. М. на постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року, в якій він просить її скасувати, ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 жовтня 2024 року залишити в силі.
Касаційна скарга подана в строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене 
в пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судового рішення 
за пунктами 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що судами порушено норми процесуального права, а також неправильно застосовано норми матеріального права.
Вказує, що оскільки виконавче провадження завершено у зв`язку з відсутністю майна у боржника, тому державний виконавець не має права скасовувати арешт з майна боржника.
Суд апеляційної інстанції не застосував висновки Верховного Суду від 17 січня 2018 року в справі № 910/8019/15, від 06 березня 2019 року в справі 
№ 263/1468/17, від 04 березня 2020 року в справі № 127/2-1421/09, від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17, від 28 жовтня 2020 року в справі 
№ 204/2494/20, від 20 січня 2021 року в справі № 161/3171/19, від 29 березня 
2023 року в справі № 202/1182/22.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови в відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови в відкритті касаційного провадження.
Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та витребування матеріалів справи.
Крім того, заявник просить зупинити виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року до закінчення касаційного провадження. 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Заявник не обґрунтував, в чому полягає утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень. Незгода з оскаржуваними судовими рішеннями як така не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.
Заявником також не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 398, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою керівника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Дубаса Артура Михайловича на постанову Чернігівського апеляційного суду від 13 грудня 
2024 року.
Витребувати з Новозаводського районного суду м. Чернігова цивільну справу 
№ 751/9335/24 за скаргою ОСОБА_1  на бездіяльність державного виконавця Деснянськоговідділу державної виконавчої служби у 
м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зобов`язання зняти арешт з майна боржника, заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». 
Відмовити в задоволенні клопотання керівника Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Дубаса Артура Михайловича про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року до закінчення касаційного провадження в справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 О. М. Ситнік
                                                                                                             В. М. Ігнатенко
                                                                                                             І. М. Фаловська