ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2869/24 Справа № 243/6427/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фалін І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 листопада 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Серженко Л.К., захисника Скоробогатька В.Ю. розглянувши апеляційну скаргу захисника Скоробогатька В.Ю. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.10.2024 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП відомості відсутні, громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 (командир відділення, штаб сержант), мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови відповідно до протоколу 03.08.2024 о 23-06 год. по вул. Банківська, біля буд. 33, в м. Слов`янськ, Краматорського району, Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Rav 4 номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинку за допомогою Алкотестера Драгер 7510 та у медичному закладі водій відмовився. Від керування водія транспортного засобу відсторонено. Проводилася відеофіксація на Motorola Solution VB 400 № 475206, 475218 та мобільний телефон НОМЕР_3 . Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.10.2024 року ОСОБА_1 визнано винним в правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 коп.
Не погодившись з постановою суду захисник Скоробогатько В.Ю. оскаржив її у апеляційному порядку, вважаю її необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права та такою, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що до суду першої інстанції подавав клопотання про зупинення провадження у справі через проходження військової служби особою, яка не може бути присутньою на засіданнях, просить застосувати аналогію закону, посилаючись на норми кримінального процесуального законодавства, вважає, що таке рішення забезпечити право на справедливий судовий розгляд, дотримуючись ст. 6 ЄКПЛ та врахувати єдність судової практики, зокрема прецеденти інших судів, які задовольняли аналогічні клопотання. Вважає, що судом першої інстанції протиправно прийнято за належний доказ факту керування ОСОБА_1 . Вважає, що жодних доказів щодо керування 03.08.2024 ОСОБА_1 транспортним засобом Toyota RAV4 д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння поліцейськими не надано. Наявні докази по справі протокол про адміністративне правопорушення ААД №906814, диск з відеозаписом, копія а/ постанови, заявка СМС-повідомлення не доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Зазначає, що свідки, які б могли підтвердити, що ОСОБА_1 керував автомобілем 03.08.2024 з ознаками стану алкогольного чи іншого сп`яніння, відсутні, а свідчення службових осіб - поліцейських у цій справі не можуть вважатись об`єктивними доказами. Вважає, що відеозапис не підтверджує, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, оскільки державний номерний знак автомобіля темного кольору не видно чітко, незрозуміло, який транспортний засіб зупинили та хто ним керував. Вважає, що працівники поліції використовували власні мобільні телефони для зйомки, що суперечить Інструкції №1026 від 18.12.2018 р., яка визначає перелік дозволених технічних пристроїв. Відеозаписи, зроблені на мобільні телефони, є неналежними й недопустимими доказами. Вважає, що поліцейські не діяли в межах своїх повноважень, не дотримувалися Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами). Вказує, що матеріали справи не містять акту відмови водія пройти тест за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, не містять направлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду. Зазначає, що недотримання порядку направлення та огляду особи на стан сп`яніння, визначеного Кабінетом Міністрів України, тягне недійсність такого огляду. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, вислухавши думку сторін, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Клопотання захисника про застосувати аналогію закону, посилаючись на норми кримінального процесуального законодавства та про зупинення провадження у справі через проходження військової служби особою, яка не може бути присутньою на засіданнях.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 1 цього Кодексу, є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Разом з тим, у КУпАП відсутня норма, яка б передбачала підстави для зупинення судового провадження у справах за обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП. Суд вважає, що в даному випадку може бути застосована аналогія найбільш близької галузі права кримінального процесуального права, що наведена у ст. 335 КПК України. Дана норма містить порядок зупинення розгляду кримінального провадження у разі мобілізації обвинуваченого.
Дана процедура застосовується у зв`язку з тим, що правовий статус обвинуваченого передбачає більш ширше коло обмежень, що покладаються на особу, в тому числі обмеження щодо подання документів, перебування в певній місцевості, тощо. Дані обов`язки унеможливлюють перебування обвинуваченого одночасно на військовій службі та виконання, покладених на нього обов`язків.
Апеляційну скаргу подано захисником, який і бере безпосередню участь в даному судовому засіданні, доказів того, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності зазнає вищевказаних обмежень, а саме позбавлена можливості подавати свої письмові пояснення щодо обставин справи чи брати учать в режимі відео конференції, не надано, а тому застосування даного правового інституту за аналогією права не допускається.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП обов`язкова участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, не передбачена.
За таких підстав, враховуючи, що положеннями КУпАП не передбачено процедуру зупинення провадження за наведених захисником обставин, вважаю необхідним відмовити у задоволенні даного клопотання.
Про місце, дату та час апеляційного розгляду ОСОБА_1 повідомлений належним чином, у призначений час в судове засідання не прибув. Судом вжито всі заходи для забезпечення ОСОБА_1 доступом до правосуддя. Суд враховує, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Скоробогатько В.Ю., ордер яким долучено до матеріалів справи. Враховуючи принцип правової визначеності та розумності строків, вважаю за можливе розглянути дану справу щодо ОСОБА_1 без його участі.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Всебічно розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року (Далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом.
Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, відповідно до винесеної постанови, не встановлено всіх обставин справи, а лише наявне посилання на протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 906814 від 03.08.2024 року. В своїй описовій частині, судом першої інстанції фактично не встановлені обставини справи. 
З огляду на зазначене, апеляційний суд вбачає підстави для скасування постанови місцевого суду.
Згідно ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Дніпровським апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 03.08.2024 о 23-06 год. по вул. Банківська, біля буд. 33, в м. Слов`янськ, Краматорського району, Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Rav 4 номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинку за допомогою Алкотестера Драгер 7510 та у медичному закладі водій відмовився. 
Вищевказаними діями порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Доводи апеляційної скарги про те що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають дійсним обставинам, а у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є безпідставними та спростовуються наявними доказами по справі.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДД України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 906814 від 03.08.2024 та доданими до нього доказами.
В підтвердження вини ОСОБА_1 в матеріалах справи наявні відеоматеріали, які підтверджують факт керування останнім автомобілем. ОСОБА_1 , перебуваючи сам на водійському сидінні за кермом автомобіля, не заперечував, підтвердив що їхав на відпочинок до дівчини. Працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу: порушення комендантської години та керування автомобілем у якого не працює правий задній габарит, повідомили, що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотестера «Драгер», на який ОСОБА_1 відмовився, а також пройти такий огляд у медичному закладі в м. Слов`янськ, проходити який ОСОБА_1 також відмовився. Після повідомлення працівником поліції, що за таке правопорушення передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статті 63 Конституції України.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі, серії ДП 18 № 655516 від 03.08.2024, відповідно до якого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП;
Наявні відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), використання яких передбачено ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, що був досліджений у судовому засіданні.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.
З цих підстав суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є безпідставними та повністю спростовуються наявними у матеріалах справи відеозаписами.
Доводи апелянта, що матеріали справи не містять акту відмови водія пройти тест за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки, не містять направлення до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду, є безпідставними, оскільки акт відмови водія пройти тест за допомогою спеціального технічного засобу на місці зупинки не передбачено законом, та не спростовують факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння одразу як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, тому апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння одразу як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, тому апеляційний суд не вбачає порушення поліцейськими порядку виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу не підтверджені доказами.
Доводи апеляційної скарги, які, на думку апелянта, зумовлюють незаконність прийнятого рішення, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у своїй сукупності зводяться до особистого тлумачення законодавства та не свідчать про порушення судом вимог процесуального закону, які б слугували підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Досліджені судом у сукупності докази підтверджують винність ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд при накладенні адміністративного стягнення враховує особу ОСОБА_1 при цьому не встановлені обставини, які пом`якшують або обтяжують його відповідальність.
З метою виховання особи, запобігання нових проступків, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене санкцією частини 1 статті 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі положень статті 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, встановленому пунктом 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 605 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Скоробогатька В.Ю. задовольнити частково.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30.10.2024 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП, та притягнути його до адміністративної відповідальності із застосуванням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому вираженні становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя