ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/25299/24
Провадження № 22-ц/820/387/25
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю: представника позивача та представника відповідача 
Бойцуна Ю.Т.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/25299/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
В вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ТзОВ СК «Альфа-Гарант» 160 000 грн в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП в межах страхового ліміту; стягнути з ОСОБА_2 64 936 грн 20 коп завданого йому матеріального збитку, а також 4 000 грн за виготовлення висновку судового експерта.
При цьому позивач вказував, що 31 травня 2024 року близько 10 год. 25 хв. в м. Хмельницький по вул. Кам`янецька, буд. 181 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN TGL 12.220» д.н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 та транспортного засобу «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, від 14 червня 2024 року у справі № 686/16260/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант».
Згідно висновку судового експерта Кізіми Р.Л. вартість матеріального збитку, заподіяного як власнику автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 13.06.2024 року, станом на 31.05.2024 року, складає 220 936,20 грн.
Позивач посилався, що ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» має виплатити йому суму страхового відшкодування в межах страхового ліміту, що складає 160 000 грн, а решту суми матеріального збитку має відшкодувати винна особа ОСОБА_2 .
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, при цьому посилався, що 15 жовтня 2024 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило йому 111 437 грн 93 коп страхового відшкодування, тому просив стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» 48 562 грн. 07 коп в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах страхового ліміту, а з ОСОБА_2 стягнути 64 936 грн. 20 коп. матеріального збитку та 4000 грн. за виготовлення висновку судового експерта.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 211 грн 20 коп матеріального збитку, 1 064 грн 80 коп витрат за експертне дослідження та 302 грн 14 коп судового збору, в решті вимог відмовлено, повернуто з державного бюджету ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1 114 грн 37 коп.
ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» 48 562 грн 07 коп в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути вказаний розмір коштів зі страхової компанії. Апелянт посилається, що судом не прийнято до уваги всі обставини справи. Суд в своєму рішенні посилався, що позивач до закінчення відповідного строку, встановленого п 36.2 ст 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням дати отримання відповідачем заяви про страхове відшкодування, яким є - 07.11.2024 року, звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, яку просив стягнути зі страхової компанії. Проте, судом не враховано, що на момент ухвалення рішення суду від 02 грудня 2024 року вже пройшло 90 днів з дня отримання страховиком заяви про страхове відшкодування і товариством не здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 48 562 грн в межах страхового ліміту. Після здійснення виплати 15 жовтня 2024 року минуло більше двох місяців, а страхове відшкодування не виплачено в повному обсязі. Також вказує, що страховою компанією перед здійсненням страхового відшкодування не з ним не узгоджувалася сума, що належала до виплати. Крім того, в разі якщо суд вважав, що відсутні підстави для стягнення коштів зі страхової компанії, то різницю між виплаченим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту мав би стягнути з винної особи – ОСОБА_2 
ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» подало відзив на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною і такою що не підлягає до задоволення. Посилається, що 31 травня 2024 року страховик отримав від позивача повідомлення про ДТП. 09 серпня 2024 року відповідач отримав заяву про страхове відшкодування, подану позивачем. Враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також дату отримання відповідачем заяви про страхове відшкодування, останнім днем для прийняття відповідного рішення та здійснення виплати страхового відшкодування Відповідачем є -07 листопада 2024 року, натомість позивачем до закінчення відповідного строку, встановленого чинним законодавством для прийняття відповідачем рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, подано позовну заяву до суду, яка датована 17 вересня 2024 року. З огляду на те, що станом на дату звернення позивача з позовом до суду, строк виконання відповідачем свого обов`язку з прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та виплати страхового відшкодування чи прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування не закінчився, а тому звернення позивача з позовом до суду було передчасним, оскільки відповідачем на той момент не порушено прав та законних інтересів позивача. Також товариство посилається, що згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/24/3318, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та без ПДВ на вартість матеріалів та складових складає – 111 487 грн 93 коп, на підставі вказаного висновку потерпілій особі було виплачено страхове відшкодування, при цьому позивачем не спростовано правильність даного висновку та не спростовано розмір визначеного матеріального збитку. Тому, ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» виконало свої зобов`язання перед позивачем. Відповідач, вважає, що наданий позивачем висновок судового експерта № 908 не є належним доказом, оскільки він складений не на підставі ухвали суду, а експерт не був попереджений про кримінальну відповідальності при його складанні, тому не може підтверджувати розмір заподіяних збитків. У випадку не погодження із розміром страхового відшкодування визначеного страховиком, це не створює підстав для виникнення обов`язку відповідача відшкодовувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди та виплаченої суми страхового відшкодування. 
Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 211 грн 20 коп матеріального збитку, в апеляційному порядку не оскаржено та в силу вимог ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для скасування чи зміни судового рішення повністю або в частині є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 31 травня 2024 року близько 10 год. 25 хв. в м. Хмельницький по вул. Кам`янецька, буд. 181 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_2 , який керуючи транспортним засобом «MAN TGL 12.220» д.н.з. НОМЕР_1 , під час випередження не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по суміжній смузі, внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, від 14 червня 2024 року у справі № 686/16260/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант», згідно полісу 217381386 від 23.10.2023, з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - триста двадцять тисяч грн., за шкоду заподіяну майну - сто шістдесят тисяч грн., розмір франшизи - нуль грн.
Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 908 від 27.08.2023 транспортного засобу «Mazda 6» д.н.з. НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в акті огляду транспортного засобу від 13.06.2023, станом на 31.05.2024, складає 220 936 грн. 20 коп. з ПДВ на запасні частини і матеріали, з яких 206945,28 грн. вартість відновлювального ремонту з коефіцієнтом зносу та 13990,92 величина втрати товарної вартості автомобіля.
30 серпня 2023 року ОСОБА_3 сплатив 4000 грн за послуги експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи.
Згідно платіжної інструкції № 614 від 15.10.2024 ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» вже після подання позову сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 111 437 грн. 93 коп.
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 після отримання страхового відшкодування та уточнення позовних вимог просив стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» 48 562 грн. 07 коп в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в межах страхового ліміту, а з ОСОБА_2 стягнути 64 936 грн. 20 коп. матеріального збитку та 4000 грн. за виготовлення висновку судового експерта.
У відповідності до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Згідно ст. ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинний в редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
За нормами ст. 6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 9 цього ж Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
У відповідності до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. 
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди завданої ДТП.
Статтею 36, Закону №1961-IV, визначено порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати:
36.1. Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
36.4. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована .
Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку судового експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 908 від 27.08.2023 транспортного засобу «Mazda 6» д.н.з.  НОМЕР_2 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження у ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в акті огляду транспортного засобу від 13.06.2023, з урахуванням зносу станом на 31.05.2024, складає 206945,28 грн. з ПДВ на запасні частини і матеріали, при цьому вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 22 600 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів – 23 446 грн 44 коп; вартість нових складових, що підлягають заміні під час ремонту – 160 898 грн 84 коп. Крім того величина втрати товарної вартості автомобіля становить 13990,92 грн.
На час розгляду справи в суді автомобіль відремонтований не був, а тому вартість відновлювального ремонту без ПДВ складає 176221,06 грн. (206945,92 -30724,22 ПДВ (23446,44+160898,84/1.2).
При цьому за нормами п. 32.7 ст. 32 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон № 1961-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
Отже вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, внаслідок його пошкодження у ДТП, з урахуванням зносу без ПДВ складає 176221,06 грн., в межах якої з урахуванням страхового ліміту страховик мав сплатити потерпілому страхове відшкодування.
15 жовтня 2024 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» сплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 111 437 грн. 93 коп.
Оскільки згідно полісу № 217381386 від 23.10.2023 року, ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, складає 160000 грн., то страхова компанія має відшкодувати потерпілій особі майнову шкоді за пошкодження автомобіля в розмірі 48 562 грн 07 коп (160000 – 111 437,93).
З цих підстав заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що розмір заподіяних збитків в межах яких підлягає страхова виплата страховиком складає 206945,28 грн. з врахуванням ПДВ, що підтверджується висновком судового експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 908 від 27.08.2023 року, тому страхове відшкодування в межах страхового ліміту має складати 160 000 грн, а з урахуванням розміру страхового відшкодування яке виплачено позивачу, з страхової компанії у відшкодування шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, слід стягнути 48 562 грн 07 коп.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до помилкової відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 48 562 грн 07 коп з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 .
Висновок суду, що ОСОБА_1 до закінчення відповідного строку, встановленого чинним законодавством для прийняття ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, подано позовну заяву до суду, а відтак позовні вимоги є передчасними не може бути підставою для відмови в позові.
Дійсно, дорожньо-транспортна пригода сталася 31 травня 2024 року, 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування, в якій вказав, що будь якої компенсації від винної особи, його представників чи страхової компанії не отримував та вказав свої реквізити для сплати страхового відшкодування.
Не отримавши протягом місяця, після подачі вказаної заяви ніякої відповіді щодо прийнятого рішення стосовно виплати страхового відшкодування, ОСОБА_1 18 вересня 2024 року подав позов до суду про відшкодування завданої шкоди. 
16 жовтня 2024 року під час розгляду справи в суді ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 111 437 грн 93 коп.
Після отримання цього страхового відшкодування ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог з урахуванням отриманих коштів.
Таким чином, хоча ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до закінчення строку, визначеного п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для прийняття відповідного рішення та здійснення виплати страхового відшкодування, однак остаточно сформував свої позовні вимоги 24 жовтня 2024 року, після отримання страхового відшкодування, розмір якого був визначений страховою компанією, і не погодився із визначеним розміром збитків страховиком.
При цьому розмір страхового відшкодування не був погоджений між потерпілим і страховиком. 
Відтак відповідачем в межах розгляду даної цивільної справи було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, при цьому позивач із вказаним розміром не погодився та уточнив заявлені ним позовні вимоги, а тому на час ухвалення рішення суду права позивача підлягали захисту.
В зв`язку з цим, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог позивача про стягнення страхового відшкодування в межах страхового ліміту визначеного страховим полісом, з урахуванням коштів виплачених позивачу.
Що стосується доводів страхової компанії у відзиві на апеляційну скаргу, що позивач належними і допустимими доказами не довів розмір, завданої майнової шкоди, висновок експертного дослідження є недопустимими доказом, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальності при його складанні і він не був складений відповідно до ухвали суду, даний висновок не відповідає Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 10 жовтня 2024 року, проведеного оцінювачем на замовлення страховика слід відхилити.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В силу ч. 1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У частині шостій статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Згідно з частиною п`ятою статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Висновок судового експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 908 від 27.08.2023 року, який надано суду як доказ разом з поданням позовної заяви, було виконано до пред`явлення позову у цій справі, вказаний висновок є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, а особа, яка його виконувала, має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю «Визначення вартості автотранспортних засобів, розміру матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу», перед проведення експертизи експерт вказав, що обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає, що даний висновок є належним та допустимим доказом у справі. 
Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18, від 08 квітня 2024 року в справі № 701/453/21.
Крім того, в ході розгляду справи ні страховою компанією, ні винною особою, вказаний висновок не був спростований, жодних клопотань про призначення експертизи судом чи долучення до справи висновку іншого експерта чи спеціалісті суду відповідачами надано не було.
При цьому, доданий ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 10 жовтня 2024 року № ЦВ/24/3318, виконаний оцінювачем, колегія суддів не приймає до уваги як належний доказ, так як даний доказ подано з порушенням норм ЦПК України.
Відповідно до вимог статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Колегія суддів звертає увагу, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи, страхова компанія під час розгляду справи в суді першої інстанції при подачі свого відзиву на позов, жодних доказів на підтвердження визначення розміру вартості матеріального збитку, в тому числі вищевказаного Звіту, суду не надала, хоча рішення про виплату та визначення розміру страхового відшкодування було прийнято у жовтня 2024 року, тобто до закриття підготовчого провадження у справі. 
       Жодних клопотань в суді першої інстанції з приводу долучення до матеріалів справи Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 10 жовтня 2024 року № ЦВ/24/3318 страховик суду не заявляв.
Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Разом із тим, у відзиві на апеляційну скаргу страховою компанією не було зазначено обставин, які б доводили неможливість подання вказаного звіту до суду першої інстанції, при цьому даний доказ взагалі не був долучений до матеріалів справи.
Оскільки вказаний документ не було досліджено судом першої інстанції, апеляційний суд не приймає вказаний документ як належний доказ у справі.
За таких обставин, з урахуванням вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 48 562 грн 07 коп страхового відшкодування, підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення в цій частині про задоволення вказаної позовної вимоги. 
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем було заявлено позов з ціною 224936,2 грн. та сплачено судовий збір в сумі 2249,36 грн.
Однак в послідуючому позовні вимоги було зменшено та позивач просив суд стягнути з страхової компанії на його користь 48562,07 грн. та з ОСОБА_2 64936, 2 грн., загальна ціна позову 113498,09 грн.
Таким чином судовий збір за подання позову з ціною 113498,09 грн. складає 1211,2 грн., в розмірі не менше одного 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Сума позові, що підлягає стягненню зі страхової компанії на користь позивача складає 48 562 грн 07 коп., тобто 42,78 % від ціни позову після зміни позовних вимог.
Рішення суду в частині до ОСОБА_2 в апеляційному порядку не переглядається, а тому апеляційний суд не враховує при вирішенні розмір судових витрат, що підлягають стягнення на користь позивача, розмір коштів, стягнутих з ОСОБА_2 .
Таким чином, з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви в сумі 518,12 (1211,2х42,78%), за подання апеляційної скарги у розмірі 1816 грн 80 коп., оскільки апеляційну скаргу задоволено повністю, та 1711, грн. витрат на проведення експертизи (4000х42,78%). 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
       Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 року в частині відмови в позові ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
       Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.
       Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, код ЄДРПУО 32382598) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування в сумі 48 562 грн 07 коп.
       Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, код ЄДРПУО 32382598) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в сумі 518,12 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 1711, 2 грн. 
       В решті рішення залишити без змін.
       Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, код ЄДРПУО 32382598) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1816,8 грн. 
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 10 березня 2025 року.

Судді                         А.М. Костенко

Л.М. Грох

Т.О. Янчук