ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 року	Львів	Справа № 500/6381/24 пров. № А/857/31412/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.,
секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,
представника позивача: Кузишин А.-М.В.,
представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 500/6381/24 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  про визнання протиправною та скасування постанови,
суддя в 1-й інстанції – Дерех Н.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 18 листопада 2024 року,

                                                 В С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі також позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також відповідач), в якому просило суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №75984245 від 15.10.2024 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1411/24. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказана постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Просить врахувати, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі №500/1411/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області неможливо повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці №191/26-63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні, у зв`язку із відсутністю відповідної заяви (23.02.2024 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов запит на інформацію від ОСОБА_1 стосовно надання йому копії акту перевірки заробітної плати. 28.02.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області було надано відповідь на запит ОСОБА_1 № 1900-0305-8/10088. Після чого ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогою: «1. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 без урахування архівної довідки № 191/26-63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради - протиправними. 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 05.10.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 191/26-63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради». Таким чином, просить врахувати, що ОСОБА_1 не подавав заяву про перерахунок пенсії у відповідності до вимог пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (із змінами) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі №500/1411/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області саме повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 191/26- 63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні, а отже, відсутність заяви від позивача прямо впливає на виконання вказаного рішення суду і це в свою чергу є об`єктивною причиною, яка унеможливила виконання рішення боржником та яка не залежала від його власного волевиявлення. 
Вказує, що судом першої інстанції неправомірно відмовлено у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 , без урахування архівної довідки №191/26-63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради - протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 191/26-63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 484 грн (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 копійок, відповідно до квитанції від 12.03.2024 року.
У рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №500/1411/24, яке набрало законної сили, суд дійшов наступного висновку: «...Суд вважає, що неврахування у повному обсязі відповідачем заробітної плати за 1995 -  1999 роки є безпідставним та таким, що порушує права позивача, адже обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Отже, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у нарахуванні пенсії, з урахуванням поданої ним Архівної довідки...».
До аналогічних висновків суд дійшов в ухвалі від 22.08.2024, якою відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі №500/1411/24.
06.09.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75984245 від 06.09.2024 з виконання виконавчого листа №500/1411/24, виданого 29.08.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.09.2024 державного виконавця повідомлено про те, що для забезпечення виконання рішення позивачу необхідно подати заяву на перерахунок пенсії.
Також, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 16.09.2024 ОСОБА_1 повідомлено необхідність подання заяви про перерахунок пенсії за віком для забезпечення виконання рішення.
Згодом, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа №500/1411/24, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 29.08.2024 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці №191/26-63від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні, прийнято Постанову про накладення штрафу ВП№75984245 від 15.10.2024.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на дату винесення оскаржуваної постанови, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду з примусового виконання виконавчого листа від 29.08.2024 у справі №500/1411/24 була прийнята відповідачем на підставах, у спосіб та в порядку, що передбачені чинним законодавством, за відсутності поважних причин для невиконання боржником судового рішення зобов`язального характеру, а тому відсутні підстави для її скасування.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 63 Закону № 1404-VIII встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, відповідно до частини 1 якої, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Частиною 2 статті 63 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду у Тернопільській області вказує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року у справі №500/1411/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області саме повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 191/26- 63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні, а оскільки позивач не скерував на адресу пенсійного органу таку заяву, то її відсутність прямо впливає на виконання вказаного рішення суду.
Проте, як було вірно встановлено судом першої інстанції, що як в рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №500/1411/24, так і в ухвалі Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 про відмову у роз`ясненні судового рішення у справі №500/1411/24, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно відмовлено позивачу у нарахуванні пенсії, з урахуванням поданої ним Архівної довідки.
Колегія суддів звертає увагу скаржника на безпідставність тверджень в частині відсутності заяви позивача як підстави для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, оскільки як встановлено із рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №500/1411/24 позивач звертався до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, до якої одночасно з поданими документами на призначення пенсії позивачем було надано відповідачу архівну довідку про заробітну плату № 191/26-63 від 09.03.2023, котра містить інформацію про розмір його заробітної плати за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 в ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів (далі - Архівна довідка).
Крім цього, варто звернути увагу на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі № 500/1411/24, якою виправлено описку у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі № 500/1411/24, а саме в резолютивній частині рішення суду слід вірно читати: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням усіх сум, що зазначені в архівній довідці № 191/26-63 від 09.03.2023 про заробітну плату за період з 01.01.1995 по 31.12.1999 у «ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у даному судовому рішенні».
Апеляційний суд звертає увагу на безпідставність доводів апеляційної скарги в частині відсутності заяви позивача про перерахунок та виплату пенсії, оскільки Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 10 травня 2024 року у справі № 500/1411/24 зобов`язав пенсійний орган розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, яка вже розглядалась скаржником при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 15.10.2024 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №75984245.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким що не підлягає до задоволення.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                             П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2024 року у справі № 500/6381/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повне судове рішення складено  14.01.25