ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1382/23  Номер провадження 22-ц/814/116/25	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Триголова В.М.,
суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.
секретар: Пєшков В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Висоти Ірини Анатоліївни , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2023 року, позивач ОСОБА_2 звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 , коштів у розмірі 877 440,00 грн. згідно з Договором від 02 вересня 2022 року, про розірвання попереднього Договору купівлі продажу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки.
В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що 21 січня 2021 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено попередній Договір купівлі продажу, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер: 5310137000:17:001:0340, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказаний договір посвідчено 21 січня 2021 року, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеславом Анатолійовичем та зареєстровано в реєстрі за № 142.
Згідно з умовами попереднього Договору купівлі продажу, Сторони взяли на себе зобов`язання укласти основний Договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки не пізніше 01 листопада 2022 року.
Вартість житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , становила еквівалент 90 000,00 (дев`яносто тисячам) доларів США, що повинні бути сплачені Продавцю Покупцем, рівними частинами (щоквартально) до 30 грудня 2031 року (підпункт б пункту 1 попереднього Договору купівлі продажу).
В силу пункту 2 попереднього Договору купівлі продажу, Покупець на забезпечення виконання зобов`язань за попереднім Договором купівлі продажу, сплатив Продавцю забезпечувальний платіж у розмірі 56000,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч гривень 00 копійок), що є еквівалентом 2000,00 (дві тисячі) доларів США, що в свою чергу є частиною від загальної суми забезпечувального платежу розмір якого в цілому за цим попереднім Договором купівлі продажу складає 420000,00 (чотириста двадцять тисяч гривень 00 копійок), що є еквівалентом 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, інша частина коштів у розмірі 364000,00 (триста шістдесят чотири тисячі гривень), що є еквівалентом 13000,00 (тринадцяти тисячам) доларів США та має бути сплачена Продавцю рівними частинами, що кварталу, до укладення та нотаріального посвідчення основного договору, але не пізніше 01 листопада 2022 року. Факт отримання забезпечувальних платежів повинен був підтверджуватися відповідними заявами Продавця.
Під час підписання попереднього Договору купівлі продажу, у приміщенні приватного нотаріуса , ОСОБА_2 було передано ОСОБА_1 , кошти в розмірі 2000,00 (дві тисячі) доларів США, що було еквівалентом 56 000,00 (п`ятдесят шість тисяч гривень) 00 копійок, як частина забезпечувального платежу.
Стверджувала, що в подальшому виконувала взяті на себе згідно з попереднім Договором купівлі продажу, зобов`язання щодо сплати забезпечувальних платежів, а саме що кварталу протягом 2021 року, сплачувала по 1750,00 (одна тисяча сімсот п`ятдесят) доларів США. Кошти отримував ОСОБА_3 , який був представником продавця - ОСОБА_1 , про що розписувався у графіку виплат.
Протягом 2021 року (окрім коштів в розмірі 2000,00 доларів США, сплачених в момент підписання попереднього Договору купівлі продажу), ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_1 - 7000,00 (сім тисяч) доларів США, а також у січні 2022 року, було сплачено кошти в розмірі 750,00 (сімсот п`ятдесят) доларів США, що в свою чергу підтверджується розпискою виданою 30 січня 2022 року ОСОБА_3 . 
Повідомляла, що зі згоди ОСОБА_1 , за рахунок власних коштів здійснювала облаштування присадибної ділянки та укомплектовувала будинок.
З початком березня 2022 року як ОСОБА_1 так і її син ОСОБА_3 (представник по дорученню) перестали приймати від ОСОБА_2 платежі, одночасно повідомили про підвищення вартості житлового будинку та земельної ділянки, а також вимагали від неї сплати всієї суми одним платежем, мотивуючи введенням на території держави військового стану, а також реєстрації за ОСОБА_2 під час укладення Основного Договору купівлі продажу права власності на житловий будинок та земельну ділянку. У разі невиконання вказаних вимог ОСОБА_1 наполягала на розірванні попереднього Договору купівлі продажу.
Позивачка вказує, що заперечувала проти розірвання попереднього Договору купівлі продажу та наполягала на укладенні основного Договору купівлі продажу на умовах попереднього Договору і надалі бажала виконувати взяті на себе зобов`язання.
02 вересня 2022 року між сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір про розірвання попереднього Договору купівлі продажу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки.
Пунктом 2 Договору про розірвання попереднього Договору купівлі продажу, передбачено, що Договір розривається з причини (вини) Продавця, щодо зміни істотних умов підпунктів а), б) пункту 1 попереднього Договору купівлі продажу та Основного договору, а саме: строків підписання Основного договору (до 01 листопада 2022 року) та порядку розрахунку (сплати повної суми за купівлю продаж на час підписання Договору купівлі продажу) за Основним Договором купівлі продажу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки, кадастровий номер 531017000:17:001:0340, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та зміну інших істотних умов Договору.
Відповідно до п. 5 Договору про розірвання попереднього Договору купівлі продажу, в зв`язку з розірванням попереднього Договору купівлі продажу з вини Продавця  ОСОБА_1 , остання зобов`язана повернути Покупцю  ОСОБА_2 до 01 листопада 2022 року, грошові кошти в національній валюті гривні, що є еквівалентом 24000,00 (двадцять чотири тисячі) доларів США 00 центів, за курсом НБУ на момент розрахунку.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 877440 грн., з яких: 356460 грн., забезпечувальний платіж, 356460 грн., подвійний розмір забезпечувального платежу, 164520 грн. штраф, судовий збір за подання позовної заяви 8776,17 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову - 536,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., всього 896752,97 грн.
В апеляційному порядку рішення оскаржила відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення суду є необґрунтованим , винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт вказує , що перемовини щодо укладення попереднього договору купівлі продажу ОСОБА_2 проводила із ОСОБА_3 , проте ОСОБА_3 є хворим та не міг оцінити документи підвищеної складності та спрогнозувати можливі наслідки укладення відповідного договору.
Укладаючи договір ОСОБА_1 підписувала його без попереднього вивчення та глибокого аналізу. Скаржник зазначає, що на момент підписання договору вона не розуміла і не могла уявити наслідки серйозні вимоги передбачені укладеним договором.
ОСОБА_1 посилається на те , що нотаріусом неправильно прописано істотні умови договору . Окрім того останнім не було надано роз`яснень щодо можливого переліку вимог пункту 1 (в) , чим було введено ОСОБА_1 в оману. 
Також відповідач висловлює свою незгоду із умовами договору щодо терміну його виконання , звертаючи увагу на те , що нотаріусом у свою чергу вказані обставини не взяті до уваги , укладення договору відбулось , на термін 10 років .
Відповідач в цілому посилається на те , що договори нею були підписані під впливом помилки та обману.
Окрім того, вказує, що неустойка є крайньою санкцією , і має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо надмірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Обсяг відповідальності є нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. В даному випадку він є несправедливим щодо боржника.
ОСОБА_1 просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2023 року у частині задоволення позову щодо стягнення 356 460 грн ( повний розмір забезпечувального платежу) 164 520 грн (штраф) 
Від позивача ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому остання просила скаргу залишити без задоволення а рішення без змін.
Судом встановлено, що 21 січня 2021 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено попередній Договір купівлі продажу, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер: 5310137000:17:001:0340, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вказаний договір посвідчено 21 січня 2021 року, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеславом Анатолійовичем та зареєстровано в реєстрі за № 142.
Згідно з умовами попереднього Договору купівлі продажу, Сторони взяли на себе зобов`язання укласти основний Договір купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки не пізніше 01 листопада 2022 року.
Вартість житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , становила еквівалент 90000,00 (дев`яносто тисячам) доларів США, що повинні бути сплачені Продавцю Покупцем, рівними частинами (щоквартально) до 30 грудня 2031 року (підпункт б пункту 1 попереднього Договору купівлі продажу).
Відповідно до п. 2 попереднього Договору купівлі продажу, Покупець на забезпечення виконання зобов`язань за попереднім Договором купівлі продажу, сплатив Продавцю забезпечувальний платіж у розмірі 56000,00 грн. (п`ятдесят шість тисяч гривень 00 копійок), що є еквівалентом 2000,00 (дві тисячі) доларів США, що в свою чергу є частиною від загальної суми забезпечувального платежу розмір якого в цілому за цим попереднім Договором купівлі продажу складає 420000,00 (чотириста двадцять тисяч гривень 00 копійок), що є еквівалентом 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) доларів США, інша частина коштів у розмірі 364000,00 (триста шістдесят чотири тисячі гривень), що є еквівалентом 13000,00 (тринадцяти тисячам) доларів США та має бути сплачена Продавцю рівними частинами, що кварталу, до укладення та нотаріального посвідчення основного договору, але не пізніше 01 листопада 2022 року. Факт отримання забезпечувальних платежів повинен був підтверджуватися відповідними заявами Продавця.
При оформленні основного Договору купівлі продажу сума, що підлягатиме передачі Покупцем Продавцю, буде зменшена на суму переданого за цим правочином забезпечувального платежу і має становити на день підписання основного Договору купівлі продажу еквівалент 75000,00 (сімдесят п`ять тисяч) доларів США (пункт 4 попереднього Договору купівлі продажу).
Відповідно до пункту 5 попереднього Договору купівлі продажу:
- сторони визнають, що у випадку, якщо невиконання умов цього попереднього Договору купівлі продажу станеться з вини Покупця, то переданий Покупцем Продавцю за цим договором забезпечувальний платіж не підлягає поверненню Покупцю.
- у разі, якщо невиконання попереднього Договору купівлі продажу станеться з вини Продавця, останній зобов`язаний повернути Покупцю забезпечувальний платіж у подвійному розмірі.
- сторона, винна у порушенні зобов`язання за попереднім Договором купівлі продажу, тобто, якщо необґрунтовано ухилилась від укладення основного Договору купівлі продажу, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, а також сплатити другій стороні штраф у розмірі 30 % від суми, в яку сторони оцінили своє зобов`язання за цим попереднім Договором та яка зазначена в п. 2 попереднього Договору купівлі продажу.
Під час підписання попереднього Договору купівлі продажу, у приміщенні приватного нотаріуса, Іленко-Лобач Н.В. було передано ОСОБА_1 , кошти в розмірі 2000,00 (дві тисячі) доларів США, що було еквівалентом 56000,00 (п`ятдесят шість тисяч гривень) 00 копійок, як частина забезпечувального платежу.
Так, протягом 2021 року (окрім коштів в розмірі 2000,00 доларів США, сплачених в момент підписання попереднього Договору купівлі продажу), ОСОБА_2 було сплачено ОСОБА_1 - 7000,00 (сім тисяч) доларів США, а також у січні 2022 року, було сплачено кошти в розмірі 750,00 (сімсот п`ятдесят) доларів США, що підтверджується розпискою виданою 30 січня 2022 року ОСОБА_3 .
У березні 2022 року ОСОБА_1 не приймала від ОСОБА_2 платежі, одночасно повідомила про намір розірвати попередній Договір купівлі продажу.
02 вересня 2022 року між Сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір про розірвання попереднього Договору купівлі продажу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки, кадастровий номер 531017000:17:001:0340, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. 02 вересня 2022 року та зареєстровано в реєстрі за № 2210.
Пунктом 2 Договору про розірвання попереднього Договору купівлі продажу, передбачено, що Договір розривається з причини (вини) Продавця, щодо зміни істотних умов підпунктів а), б) пункту 1 попереднього Договору купівлі продажу та Основного договору, а саме: строків підписання Основного договору (до 01 листопада 2022 року) та порядку розрахунку (сплати повної суми за купівлю продаж на час підписання Договору купівлі продажу) за Основним Договором купівлі продажу житлового будинку з господарським будівлями та спорудами і земельної ділянки, кадастровий номер 531017000:17:001:0340, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та зміну інших істотних умов Договору.
Відповідно до п. 5 Договору про розірвання попереднього Договору купівлі продажу, в зв`язку з розірванням попереднього Договору купівлі продажу з вини Продавця  ОСОБА_1 , остання зобов`язана повернути Покупцю  ОСОБА_2 до 01 листопада 2022 року, грошові кошти в національній валюті гривні, що є еквівалентом 24000,00 (двадцять чотири тисячі) доларів США 00 центів, за курсом НБУ на момент розрахунку. Вказана сума коштів складається з:
- грошові кошти в гривні, що є еквівалентом 9750,00 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів за курсом НБУ на момент розрахунку забезпечувальний платіж;
- грошові кошти в гривні, що є еквівалентом 9750,00 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) доларів США 00 центів за курсом НБУ на момент розрахунку подвійний розмір забезпечувального платежу;
- штраф у розмірі 30% від суми, в яку сторони оцінили своє зобов`язання за Попереднім договором, що є еквівалентом 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США 00 центів за курсом НБУ на момент розрахунку.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.  У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Необґрунтоване ухилення однієї із сторін від укладання основного договору, передбаченого попереднім договором, може бути підставою для відшкодування другій стороні збитків, завданих простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (частина друга статті 635 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
У відповідності до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Так, оскільки ОСОБА_1 , не забезпечила виконання взятих на себе зобов`язань згідно умов Попереднього договору від 21 січня 2021 року , та 02 вересня 2022 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ОСОБА_2 підписано Договір про розірвання Попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими бдвлями та спорудами і земельної ділянки .
Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що грошові кошти в розмірі 24 000 доларів США , (за курсом НБУ на день розрахунку), які відповідач після спливу строку встановленого п. 3 Договору про розірвання Попереднього договору від 02 вересня 2022 року, не повернув позивачу, є невиконанням зобов`язань щодо повернення безпідставно збережених коштів.
Апеляційний суд критично ставиться до аргументів апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того , що дослідженням попередного договору купівлі-продажу займався її син та їх було введено в оману , адже ОСОБА_3 через свою хворобу не може реально оцінювати документи підвищеної складеності. Суд апеляційної інстанції зауважує, що до матеріалів справи не долучено доказів про недієздатність чи обмежену дієздатність ОСОБА_3 , окрім того, попередній договір було підписано ОСОБА_1 і саме вона є продавцем, відтак посилання на хворобу та юридичну необізнаність сина не мають значення у даному випадку.
Окрім того, апелянтом протягом більше ніж півтора роки не ініціювалось питання про розірвання попереднього договору купівлі продажу . Відповідач не намагався в судовому порядку визнати недійсними певні умови договору , з якими як він зазначає у апеляційній сказі, був не згоден.
Також варто зазначити , що протягом часу чинності договору продавець отримував кошти , та заперечень щодо їх отримання не висловлював.
Щодо посилань скаржника на умови попереднього договору купівлі продажу та договору про розірвання попереднього договору, які ОСОБА_1 ніби то не розуміла, колегія суддів звертає увагу на слдуюче.
Так, згідно ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує , що перед підписанням нею був прочитаний попередній договір купівлі-продажу від 21 січня 2021 року.
Згідно копії вказаного договору , що міститься в матеріалах справи, а саме п.8 Особи які підписали цей попередній договір , стверджують один одному та повідомляють усім заінтересованим у тому особам, що:
-у момент укладення цього договору вони усвідомлювали ( і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть ) керувати ними;
-розуміють природу цього правочину , свої права та обов`язки за договором ;
-при укладненні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів які мали істотне значення та були свідомо приховані ними;
-договір укладається ними у відповідності зі справжньою волею, без застосувань фізичного чи психологічного тиску;
-договір укладається на вигідних для сторін умовах і не є результатом впливу тяжких для ПРОДАВЦЯ обставин; 
-правочин вчиняється з наміром створення відповідних правових наслідків ( не є фіктивним) ;
-цей правочин не приховує інший правочин ( не є удаваним);
-питання які не врегульовані у цьому попередньому договорі , вирішуються відповідно до вимог чинного законодавства , зокрема Цивільного кодексу України.
Згідно п. 6 договору про розірвання попереднього договору купівлі продажу від 02.09.2022 року , сторони , підтверджують, що цей договір відповідає їх дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину , укладається ними у відповідності з справжньою їх волею, без будь-якого застосування фізичного чи психологічного тиску та на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається ними без застосування обману чи приховування фактів , які мають істотне значення , сторони однаково розуміють значення , умови договору , його природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків , що створюються даним договором , а також свідчать , що договором визначені всі істотні умови , про що свідчать їх особисті підписи на договорі.
Відтак , за умови чинності вищевказаних договорів , добровільного підписання їх ОСОБА_1 , відсутності законних підстав вважати договори чи окремі їх пункти недійсними , не надання жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту недійсності правочинів та порушення прав ОСОБА_1 або ж факту протиправної поведінки позивача, тоді як, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях , висновок суду першої інстанції є вірним.
Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Висоти Ірини Анатоліївни – залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: В.П.Пікуль

О.О.Панченко