ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2025 р.           Справа№ 920/481/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Кравчука Г.А. 
          Тищенко А.І. 

за участю секретаря судового засідання:           Гончаренка О.С.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 14.01.2025  у справі №920/481/23 (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
матеріали апеляційної скарги           Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»
на рішення           Господарського суду Сумської області від 06.12.2023, повний текст якого складений та підписаний 12.12.2023,
у справі          № 920/481/23 (суддя Заєць С.В.)
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»
про                    стягнення 655  180  592,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 655  180  592,60 грн. за  поставлений у період з грудня 2021 року по травень 2022 року за договором постачання природного газу № 2505-НГТ-29 від 01.06.2021, але неоплачений природній газ. 
Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:
- він є виробником та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води відповідно до рішення Сумської міської ради від 22.11.2022 № 521 при  наданні яких має застосувати тарифи, встановлені Сумською міською радою. При цьому на даний час вказані тарифи встановлені на рівні, який є нижчим від економічно обґрунтованого;
-  19.08.2022 набрав чинності Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», яким введено мораторій на підвищення тарифів на комунальні послуги протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, для всіх категорій споживачів тарифів, зокрема і на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води;
- вказаним законом також встановлено гарантії, що надаються суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій, зокрема таким особам  компенсується заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення»;
- отже, вказаним законом змінено загальний порядок виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, що використовується для виробництва електричної та теплової енергії, у зв`язку з введенням в Україні мораторію на підвищення тарифів на комунальні послуги.
- з огляду на вказане Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах узгоджено ТОВ «Сумитеплоенерго» обсяг заборгованості з різниці в тарифах, який за період з 01.06.2021 по 31.12.2022 складає  517  593  364,37 грн., проте на даний час вказана сума заборгованості є непогашеною, що і спричинило не врегулювання погашення заборгованості перед позивачем;
- відповідачем ініційовано  укладення відповідного договору про організацію розрахунку, проте такий договір укладено не було, з огляду на що відповідач звернувся до Господарського суду Сумської області  з позовом про визнання укладеним договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію (справа № 920/916/23), проте рішення у вказаній справі ще не прийнято. 
З огляду на вказані обставини, відповідач звернувся до Господарського суду Сумської області   з клопотанням про зупинення провадження у справі № 920/481/23 до набрання законної сили судовим рішенням в інший справі № 920/916/23, у задоволенні якого ухвалою Господарського суду Сумської області від 04.09.2023 відмовлено.
Крім того у заяві про надання додаткових пояснень, яка надійшла до суду першої інстанції 07.11.2023, відповідач повідомив суд першої інстанції про те, що  за період з 29.09.2023 по 03.11.2023 відповідачем в рахунок оплати спірної заборгованості позивачу перераховано 8  561  662,70 грн.
У додаткових поясненнях у справі, які надійшли до суду першої інстанції 22.11.2023, позивач повідомив суд про те, що від відповідача надходили кошти в рахунок погашення спірної заборгованості і станом на 15.11.2023 основна заборгованість становить 641  022  564,44 грн. 
Також у заяві про надання додаткових пояснень, яка надійшла до суду першої інстанції 06.12.2023, відповідач повідомив суд першої інстанції про те, що за період з 06.11.2023 по 22.11.2023 відповідачем в рахунок оплати спірної заборгованості позивачу перераховано 12  193  317,62 грн., а відтак на даний час сума заборгованості становить 634  425  612,28 грн.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 позов задоволено, закрито провадження у справі № 920/481/23 в частині стягнення 20  754  980,32 грн. боргу, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 634  425  612,28 грн. боргу та 939  400,00 грн. судового збору.
При розгляді спору сторін по суті суд першої інстанції, встановив, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов`язку по оплаті поставленого позивачем у період з грудня 2021 року по травень 2022 за договором постачання природного газу № 2505-НГТ-29 від 01.06.2021, природного газу, з огляду на що останній має право на стягнення неоплаченої частини вартості вказаного товару.
Водночас з огляду на часткову сплату відповідачем суми основного боргу після звернення позивача до суду з цим позовом, суд першої інстанції позовні вимоги про стягнення основного боргу задовольнив в сумі 634  425  612,28 грн., а у частині стягнення 20  754  980,32 грн. основного боргу провадження у справі закрив відповідно до  п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, додатково зауваживши  на тому, що:
-  з огляду на внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2022 № 812 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесу функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам» оплата спірної заборгованості має здійснюватись шляхом відрахування відсотку грошових надходжень відповідача у вигляді плати за теплову енергію;
- в свою чергу кінцевим отримувачем коштів як оплати за природний газ за спірним договором є Держава (засновником ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» є НАК «Нафтогаз України» 100% корпоративних прав якого належать Державі), в той час як з боку Держави наразі залишаються невиконаними гарантії встановлені Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» щодо відшкодування відповідачу  заборгованості з різниці в тарифах;
- на сьогоднішній день обсяг узгодженої у встановленому порядку заборгованості Держави з відшкодування різниці в тарифах за 2021, 2022, та 9 місяців 2023 року становить - 727  625  714,95 грн., що в повній мірі перекриває суму стягуваної заборгованості за позовом у справі № 920/481/23, проте, незважаючи на повне забезпечення суми боргу перед позивачем обсягом заборгованості Держави з різниці в тарифах, з ТОВ «Сумитеплоенерго», в результаті застосування механізму розподілу коштів за постановою Кабінету Міністрів України № 812 від 19.07.2022, додатково вже стягнуто 20 754  980,32 грн.;
- зважаючи на те, що права позивача є захищеними у вказаний спосіб, у суду першої інстанції відсутні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку, оскільки такий спосіб фактично призводить до подвійного чи навіть потрійного стягнення та порушує баланс майнових інтересів сторін, ставлячи одну сторону правовідносин у завідомо невигідне становище;
- зважаючи на врегулювання заборгованості за природний газ у вищенаведений спосіб, наразі відсутній предмет спору у справі № 920/481/23, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
Крім того у апеляційній скарзі апелянт просить відстрочити йому оплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023, справу № 920/481/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю. Тищенко О.В..
З огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що у даному випадку унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування матеріалів даної справи у суду першої інстанції та відкладення вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2024 витребувано у Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/481/23, а також відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи № 920/481/23.
Також 04.01.2024 від скаржника надійшла заява, в якій заявник просить зупинити провадження у справі № 920/481/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/916/23.
16.01.2024 від Господарського суду Сумської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 та надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху шляхом надання доказів сплати судового збору у розмірі 1  409  100,00 грн.
05.02.2024 від скаржника до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява, до якої, зокрема, додані докази сплати судового збору у розмірі у вказаному розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23, розгляд апеляційної скарги призначено  на 27.03.2024 о 14:30 год.
13.02.2024 до суду  від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач, з посиланням на те, що:
- врегулювання заборгованості в рамках Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, згідно договорів проведення взаєморозрахунків (ст. 4) та договорів реструктуризації заборгованості (ст. 5). Договір про організацію взаєморозрахунків визначає як наявність заборгованості, так і її обсяг, що відповідає заборгованості, підтвердженої територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах;
- відповідний договір укладено не було,а відтак і підстави припинення спірних правовідносин між сторонами відсутні, що свідчить про відсутність підстав для закриття провадження у справі;
- предметом спору у справі № 920/481/23 є майнова вимога про стягнення основної заборгованості за поставлений газ, така заборгованість може вважатися відсутньою лише у разі фактичного врегулювання заборгованості за поставлений газ та здійснення взаєморозрахунків згідно ст. 4 або ст. 5  Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», а відтак сам лише факт участі відповідача у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» без фактичного врегулювання заборгованості (шляхом проведення розрахунків та реструктуризації), тобто без вчинення юридично значимих, дій не може бути підставою для відмови в стягнення заборгованості, стягнення якої є предметом позову у даній справі;
- посилання апелянта на Закон України «Про ціни та ціноутворення» є безпідставним, оскільки вказана норма не регулює відносини, що склалися між позивачем та відповідачем. Дана норма встановлює обов`язок Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів;
- Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам затверджено Постановою КМУ 19.07.2022, а спірні відносини виникли з огляду на неоплату природного газу, який був поставлений до вказаної дати,
просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Крім того позивач заперечив проти задоволення заяви відповідача про зупинення провадження по справі.
19.02.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» надійшла заява, в якій заявник просить надати йому можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, яке просить забезпечити в приміщенні Господарського суду Сумської області. Ухвалою  Північного апеляційного господарського суду 04.03.2024 вказану заяву задоволено.
У зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1340/24 від 25.03.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/481/23. 
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р..
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р..
26.03.2024 до суду від апелянта надійшло два примірники додаткових пояснень, у яких зауважив на тому, що:
- причиною збільшення заборгованості за газ є саме введення мораторію на підвищення тарифів на комунальні послуги, проте ані  в 2022, ані в 2023 роках субвенції для компенсації різниці в тарифах не надавалися. Вказане свідчить про те, що саме невиконання державою взятих на себе гарантій призводить до накопичення боргів підприємств теплопостачання за природний газ;
- при цьому за відсутності джерела для погашення цих боргів належне виконання зобов`язань за договорами постачання природного газу є неможливим. В свою чергу, відсутність джерела погашення боргу призведе до неможливості його стягнення і в примусовому порядку через відсутність коштів, що дорівнюють сумі компенсації з різниці в тарифах;
-  задоволення позовів про стягнення з підприємств теплопостачання грошових коштів на користь позивача призведе до арешту їх банківських рахунків в рамках виконавчих проваджень та, відповідно, до блокування здійснення витрат, необхідних для забезпечення надання комунальних послуг споживачам. При цьому, постачальник природного газу позбавлений можливості отримати повне задоволення своїх вимог за рахунок майна теплопостачальних організацій, оскільки господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство, якщо боржника включено до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону про врегулювання заборгованості (пункт 4-1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедур банкрутства);
- за таких обставин рішення суду про стягнення заборгованості на користь позивача матиме наслідком застосування неефективного способу захисту порушеного права та не призведе до відновлення порушеного права через відсутність джерела погашення боргу, а також покладає на відповідача надмірний тягар та не відповідає принципу справедливості.
- поведінка позивача засновником якого є НАК «Нафтогаз України», який приймав участь у встановленні мораторію на підвищення тарифів, а згодом ухиляється від укладення договору про організацію взаєморозрахунків необхідність укладення якого як раз і викликана запровадженням  такого мораторію, не відповідає  принципу добросовісності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
До вказаних пояснень доданий додатковий доказ, а саме лист апелянта № 1440 від 22.03.2024 з додатком та доказами його направлення позивачу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2024 розгляд апеляційної скарги відкладено на 14.05.2024 об 11:30 год. 
16.04.2024 до суду від апелянта надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів у справі № 920/481/23, в якому заявник просить поновити йому строк на надання доказів - листа Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 6207/25/10-24 від 04.04.2024, залучити вказаний доказ та  оцінити його при розгляді справи.
13.05.2024 до суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення апеляційного провадження, в якому відповідач просить зупинити апеляційне провадження у справі № 920/481/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/5620/24.
Аналогічне за змістом клопотання надійшло до суду 21.05.2024. До вказаного клопотання додано копію ухвали Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 у справі № 910/5620/24.
У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1831/24 від 14.05.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/481/23. 
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 прийняти до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю..
В судовому засіданні 14.05.2024 оголошено перерву до 22.05.2024 о 13:30 год.
Крім того, в судовому засіданні 14.05.2024 колегією суддів відмовлено у задоволенні клопотання апелянта про зупинення провадження у справі, в якому заявник просив зупинити розгляд справи № 920/481/23 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/916/23, з огляду на наступне.
Предметом розгляду у справі № 920/916/23 є позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до  Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради, Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради, Департаменту фінансів Сумської обласної військової адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» про визнання укладеним договору про організацію розрахунків з погашення заборгованості з різниці тарифів на теплову енергію.
За приписами ч. 5 ст. 227 ГПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов`язує з неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.
Колегія суддів зазначає про те, що у цій справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Слід зазначити і про те, що судове рішення у справі № 920/916/23 набере законної сили після винесення оспорюваного у справі № 920/481/23 рішення, в той час як апеляційній перегляд останнього, з урахуванням обставин, встановлених в судовому рішенні у справі № 920/916/23, фактично призвів би до перегляду справи по суті, виходячи з інших фактичних та правових підстав, що є недопустимим на стадії апеляційного провадження, відповідно до вимог ГПК України.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.07.2018 у справі № 922/52/18.
Також колегія суддів зауважує і на наступному.
Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»).
З огляду на вказані обставини, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення  клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 920/916/23.
Водночас колегія суддів зауважує на тому, що у випадку задоволення позовних вимог у справі № 920/916/23, сторони будуть не позбавлені права на перегляд рішення у цій справі (№ 920/481/23) за нововиявленими обставинами.

15.05.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» надійшла заява, в якій заявник просить надати йому можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке просить забезпечити, серед іншого, в приміщенні Ковпаківського районного суду міста Суми. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2024 вказану заяву задоволено.
20.05.2024 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження, а 22.05.2024 - додаткові пояснення у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про зупинення апеляційного провадження від 13.05.2024 та від 21.05.2024, зупинено апеляційне провадження у справі № 920/481/23 до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі № 910/5620/24.
05.08.2024 до суду від апелянта надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів у справі № 920/481/23, в якому заявник просить поновити строк на подання доказів - листа Сумської обласної державної адміністрації № 01-24/10062 від 31.07.2024, залучити до матеріалів справи та оцінити при розгляді справи вказаний лист. До клопотання додано копію листа Сумської обласної державної адміністрації № 01-24/10062 від 31.07.2024
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 07.08.2024 у справі № 920/481/23 скасовано ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 у справі №920/481/23, справу у №920/481/23 направлено до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
29.08.2024 матеріали справи № 920/481/23 повернулись до Північного апеляційного господарського суду.
У період із 12.08.2024 по 30.08.2024 головуючий суддя Яковлєв М.Л. перебував у відпустці.
У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю., який не є головуючим суддею, на лікарняному розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/3124/24 від 03.09.2024 призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Гончаров С.А., Станік С.Р..
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Гончаров С.А., Станік С.Р., поновлено апеляційне провадження у справі № 920/481/23, призначено справу № 920/481/23 до розгляду у судовому засіданні на 15.10.2024 о 10:15 год. 
05.09.2024 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» надійшла заява, в якій заявник просить надати йому можливість приймати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, яке просить забезпечити в приміщенні Господарського суду Сумської області. 
У період із 05.09.2024 по 13.09.2024 суддя Станік С.Р. перебував у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024  задоволено  заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 
Враховуючи, що в судовому засіданні 15.10.2022 відповідач мав приймати участь в режимі відеоконференції у Господарському суді Сумської області, проте з огляду на оголошення повітряної тривоги у Сумській області о 10:01 год., відповідач, з поважних причин позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.10.2024  розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.11.2024 о 10:00 год.
15.10.2024 до суду після судового засідання від відповідача надійшло клопотання, в якому заявник просить відкласти розгляд справи, посилаючись на те, що сторонам необхідний час для узгодження можливості провести залік зустрічних однорідних вимог. Вказане клопотання має назву про відкладення розгляду справи № 920/481/23 та закриття провадження у справі, проте у прохальній частині відповідач просить лише відкласти розгляд справи.
25.11.2024 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача в частині закриття провадження, в яких позивач, з посиланням на те, що:
- відповідачем пропущено строк для подання клопотання про закриття провадження по справі;
- твердження відповідача, про те що позивач відповідає по зобов`язанням держави не відповідає дійсним обставинам справи, а відтак позиція відповідача про існування зустрічних однорідних вимог не знаходить свого підтвердження та не ґрунтується на доказах;
- надіслана відповідачем пропозиція заліку грошових вимог (що не є зустрічними та однорідними)суперечить Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», а відтак така пропозиція є такою, що суперечить статтям 176, 601 ЦК України, а отже є нікчемною,
просить  залишити без розгляду клопотання відповідача  в частині закриття провадження у справі №920/481/23, а у випадку, якщо суд не встановить підстав для залишення без розгляду клопотання відповідача - відмовити у задоволенні клопотання в частині закриття провадження у справі №920/481/23.
Колегія суддів зазначає про те, що незважаючи на те, що клопотання відповідача, яке надійшло до суду 15.10.2024 після судового засідання має назву про відкладення розгляду справи № 920/481/23 та закриття провадження у справі, у прохальній частині вказаного клопотання  відповідач просить лише відкласти розгляд справи, не висуваючи вимог про закриття провадження по справі, що свідчить про відсутність підстав для розгляду  клопотання про закриття провадження по справі за відсутністю самого клопотання.
26.11.2024 до суду від відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, в яких заявник, з посиланням на те, що:
- 21.11.2024 ним через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте на даний час відповідну ухвалу за результатами розгляду вказаної заяви про участь у судовому засіданні по справі 26.11.2024 в режимі відеоконференції, ні товариством, ні представником по справі не одержано;
- враховуючи місцезнаходження товариства та представника у місті Суми та умови комендантської години (триває до 05.00 ранку), відповідач не має можливості забезпечити явку свого представника у справі в засідання в приміщенні Північного апеляційного господарського суду 26.11.2024 о 10:00 год., оскільки міжміський транспорт та транспорт підприємства не зможуть завчасно (раніше 05.00) виїхати з міста Суми,
просить відкласти розгляд справи на іншу дату.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.09.2024  клопотання відповідача  про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд апеляційної скарги відкладено на 17.12.2024 о 10:00 год. 
02.12.2024 до суду від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке останній просив забезпечити в Господарському суді Сумської області або в Зарічному районному суді міста Суми, або Ковпаківському районному суді міста Суми, або в Сумському районному суді міста Суми, або в Сумському окружному адміністративному суді.  Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024   у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у відрядженні, а судді Станіка С.Р. - у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/4861/24 від 16.12.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/481/23. 
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Хрипун О.О., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Хрипун О.О., Кравчук Г.А.

17.12.2024 до суду від відповідача надійшли два аналогічних за змістом клопотання про зупинення провадження по справі, в яких заявник просить зупинити провадження у справі № 920/481/23 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 910/5620/24.
В судовому засіданні 17.12.2024 оголошено перерву до 14.01.2025 об 11:00 год.
10.01.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких позивач просить:
- залишити без розгляду клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №920/481/23;
- у випадку, якщо суд не встановить підстав для залишення без розгляду клопотання відповідача - просить відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі №920/481/23;
- вжити заходів щодо недопущення зловживання процесуальними правами відповідачем.
У зв`язку з перебуванням судді Хрипуна О.О., який не є головуючим суддею, у відпустці розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/77/25 від 13.01.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 920/481/23. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025, визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Кравчук Г.А., Тищенко А.І..
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 прийнято до свого провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Тищенко А.І., Кравчук Г.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про зупинення провадження у справі № 920/481/23.
Щодо доданих апелянтом копій листа апелянта № 1440 від 22.03.2024 з додатком та доказами його направлення позивачу, а також листа Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 6207/25/10-24 від 04.04.2024 та листа Сумської обласної державної адміністрації № 01-24/10062 від 31.07.2024, слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3 ст. 269 ГПК України).
У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. 
Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства, зокрема є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Законом можуть бути визначені також інші засади судочинства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України  частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.
Статтею 13 ГПК України  встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.
У рішенні від 03.01.2018 «Віктор Назаренко проти України» (Заява №18656/13) ЄСПЛ наголосив, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають «справедливого балансу» між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони матимуть змогу висловити свої думки щодо кожного документа в матеріалах справи (див. рішення у справі «Беер проти Австрії» (Beer v. Austria), заява №30428/96, пункти 17, 18, від 06 лютого 2001 року)
Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).
У пункті 7 розділу II рішення у справі «Мінак та інші проти України» ЄСПЛ указав, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (рішення від 27.10.1993 у справах «Авотіньш проти Латвії», заява №17502/07, пункт 119 та «Домбо Бехеєр Б. В. проти Нідерландів», пункт 33). Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі з апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть впевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, зокрема, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи (пункти 17 - 18 рішення від 06.02.2021 у справі «Беер проти Австрії», заява №30428/96).
Колегія суддів вважає за доцільне, для забезпечення сторонами рівних прав під час судового розгляду, розглядати справу по суті з врахуванням наданих відповідачем в суді апеляційної інстанції копій листа апелянта № 1440 від 22.03.2024 з додатком та доказами його направлення позивачу, а також листа Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 6207/25/10-24 від 04.04.2024 та листа Сумської обласної державної адміністрації № 01-24/10062 від 31.07.2024.

Станом на 14.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.
Під час розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

01.06.2021 позивач (постачальник) та відповідач (споживач) уклали договір постачання природного газу № 2505-НГТ-29 (далі Договір), в п. 1.1 якого погодили, що позивач зобов`язується поставити відповідачеві природний газ, а відповідач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору. 
Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується відповідачем для своїх власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу (п. 2.1 Договору).
В подальшому сторонами внеслись зміни до Договору шляхом укладення відповідних додаткових угод (№ 1 від 01.06.2021, № 2 від 29.06.2021, № 3 від 29.06.2021, № 4 від 23.07.2021, № 5 від 30.07.2021, № 6 від 25.08.2021, № 7 від 27.08.2021, № 8 від 20.09.2021, № 9 від 24.09.2021, № 10 від 01.10.2021, № 11 від 20.10.2021,№ 12 від 28.10.2021, № 13 від 16.11.2021, № 14 від 17.12.2021, № 16 від 29.12.2021, № 17 від 06.01.2022, № 18 від 06.01.2022, № 19 від 20.01.2022, № 20 від 31.01.2022, № 21 від 23.02.2022, від 28.03.2022, № 12.1 від 01.04.2022, № 22 від 31.03.2022, № 23 від 26.04.2022, № 24 від 26.04.2022, № 26 від 30.05.2022).
Зі змісту п. 3.5. Договору вбачається, що приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до п. 3.5.1 Договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
Згідно з п. 3.5.2 Договору на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник протягом 3-х робочих днів готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником постачальника.
Пунктом 3.5.3 Договору передбачено, що споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
Відповідно до п. 3.5.4 Договору у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГTC, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору.
Згідно з п. 3.6 Договору звірка фактично використаного обсягу газу за цим Договором на певну дату чи протягом відповідного розрахункового періоду ведеться сторонами на підставі даних комерційних вузлів обліку газу та інформації про фактично поставлений споживачу обсяг газу згідно з даними Інформаційної платформи Оператора ГТС.
Відповідно до пункту 5.1 Договору, в редакції Додаткової угоди № 17 від 06.01.2022,  оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- оплата вартості обсягу природного газу, що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім Обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об`ємі (100% вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу (п. 5.1.1);
- оплата 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу Обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу (п. 5.1.2);
- остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% вартості фактично переданого природного газу Обсягу І (фіксованого) (п. 5.1.3).
З матеріалів справи слідує та сторонами не заперечується, що на виконання умов Договору, позивач передав у власність відповідача у період з червня 2021 року по травень 2022 року включно природний газ на загальну суму 848  825  701,45 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, зокрема:
- акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2021 на суму 3  790  433,50 грн.
Вартість поставленого в червні 2021 року  природного газу погашена грошовими коштами та шляхом перенесення оплат відповідно до листа ТОВ «Сумитеплоенерго» № 2916 від 16.06.2021.
- акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2021на суму 1  378  981,78 грн.
Вартість поставлено природного газу у липні 2021 року  погашена грошовими коштами.
- акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2021 на суму  5  191  746,64 грн.
Вартість поставлено природного газу у серні 2021 року погашена грошовими коштами.
- акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2021 на суму 4  065  238,61 грн.
Вартість поставлено природного газу у вересні 2021 року  погашена грошовими коштами;
- акти приймання-передачі природного газу від 31.10.2021 на загальну суму  51  004  423,43 грн.
Вартість поставлено природного газу у жовтні 2021 року погашена грошовими коштами.
- акти приймання-передачі природного газу від 30.11.2021 на загальну суму  108  205  622,02 грн.
Вартість поставленого в листопаді 2021 року природного газу погашена грошовими коштами, у тому числі на умовах договору №2505-НГТ-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ;
- акти приймання-передачі природного газу від 31.12.2021 на загальну суму  219  676  926,60 грн.
Вартість поставленого природного газу у грудні 2021 року сплачена грошовими коштами частково, а саме в розмірі 20  008  662,87 грн.;
- акти приймання-передачі природного газу від 31.01.2021 на загальну суму  183  975  619,64 грн.
Вартість поставленого природного газу у січні 2022 року не погашалась;
- акти приймання-передачі природного газу від 28.02.2022 на загальну суму 110  146  196,74 грн.
Вартість поставленого природного газу у лютому 2022 року не погашалась;
- акти приймання-передачі природного газу від 31.03.2022 та коригуючи акти приймання-передачі природного газу від 25.04.2024. Всього поставлено природного газу у березні 2022 року на загальну суму 131  321  547,35 грн.
Вартість поставленого природного газу у березні 2022 року не погашалась;
- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2022 на суму  4  496  162,88 грн.
Вартість поставленого природного газу у квітні 2022 року  не погашалась;
- акти приймання-передачі природного газу від 31.05.2022 на загальну суму 25  572  802,26 грн.
Вартість поставленого природного газу у травні 2022 року не погашалась.
Позивач зазначає про те, що відповідач обов`язок щодо оплати вказаного газу виконав не у повному обсязі, сплативши лише 193  645  108,85 грн., з огляду на що позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму несплаченого основного боргу 655  180  592,60 грн.
З матеріалів справи слідує, що між сторонами фактично відсутні спори як щодо обсягів та вартості переданого позивачем відповідачу газу, так і щодо коштів, які були перераховані в рахунок оплати такого газу.
Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що на час подання позову заборгованість відповідача становила 655  180  592,60 грн., проте у період з 29.09.2023 по 03.11.2023, тобто після подання позову, відповідачем в рахунок оплати вказаної заборгованості перераховано 20  754  980,32 грн. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
За таких обставин  суд першої інстанції цілком вірно закрив провадження у справі в частині  стягнення 20  754  980,32 грн. основного боргу закрив відповідно до  п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 634  425  612,28 грн. (655  180  592,60-20  754  980,32), що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є  правовідношення,  в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати  роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та  обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 275 ЦК України  та ст.ст. 6, 7 ст. 276 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Щодо посилань апелянта на те, що Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-ІХ змінено загальний порядок виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу, що використовується для виробництва електричної та теплової енергії, у зв`язку з введенням в Україні мораторію на підвищення тарифів на комунальні послуги, колегія суддів зазначає про наступне.
Предметом спору є заборгованість, що виникла у період з грудня 2021 року по травень 2022 року, а відтак при розгляді справи застосовуються закони та інші правові акти, що регулюють відносини у спірний період з урахуванням правил дії актів цивільного законодавства у часі.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Надання зворотної дії в часі законам та нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті (пункт 99 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 № 757/23249/17 (провадження № 14-95цс22); абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/1999).
Спірні правовідносини (поставка природного газу відбулась протягом грудня 2021 - травня 2022 року, а  крайній строк оплати до 25.06.2022) тривалі і виникли до ухвалення Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» від 29.07.2022 № 2479-ІХ та набрання ним законної сили (19.08.2022), яким був встановлений мораторій на підвищення цін (тарифів) на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано. 
На момент виникнення спірних правовідносин та протягом періоду, за який виникла заборгованість, не було запроваджено мораторію на підвищення цін на природний газ. У спірний період відповідач у відносинах щодо постачання теплової енергії та гарячої води для населення діяв згідно з тарифами, щодо яких не було запроваджено мораторій згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», а  тому колегія суддів  вважає безпідставним посилання скаржника на мораторій встановлений цим Законом, а також заборгованість з різниці в тарифах, що виникла внаслідок його реалізації.
Щодо порядку відшкодування різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 №1730-VIII (далі - Закон № 1730-VIII), колегія суддів  виходить з такого.
Відповідно до ст. 2 Закону № 1730-VIII, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.
Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру (абз. 2 ч. 1 ст. 3  Закону № 1730-VIII, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX ).
Абзаци 1 та 2 ст. 4Закону № 1730-VIII, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX, встановлювали, що взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення: кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів або операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.
Взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та/або Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз. 7 ст. 4  Закону № 1730-VIII, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX з урахуванням змін, внесених Законом від 16.12.2021  № 1974-IX). 
Згідно із розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 29.07.2022 № 2479-ІХ  абзац перший статті 4 Закону № 1730-VIII після слова «Взаєморозрахунки» доповнено словами «або перерахування субвенції», а також доповнено абзацом третім такого змісту:
«кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника «останньої надії», за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу».
Отже, законодавець визначив, що проведення взаєморозрахунків може здійснюватися шляхом взаєморозрахунків або перерахування субвенції. До переліку заборгованості, як підлягає врегулюванню, додав також заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» за спожитий природний газ з 01.06.2021, визначивши при цьому, що для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків. 
Взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз 9 ст. 4 Закону № 1730-VIII).
Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».
Згідно з пунктом 5 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі учасники розрахунків). 
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:
1) договори та інші правочини;
2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;
3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;
4) інші юридичні факти.
Частина 5 цієї статті визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» встановлює єдину підставу для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах це договір про організацію взаєморозрахунків, і не встановлює можливість проведення таких взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ.
Згідно із частиною четвертою статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.
Ця норма надає можливість сторонам договору або законодавцю визначити обставини, за яких особа може бути звільнення від цивільного обов`язку або його виконання. Звільнення від виконання цивільного обов`язку означає повне припинення самого цивільного зобов`язання. Звільнення від виконання обов`язку має місце тоді, коли сам обов`язок зберігається (продовжує існувати), проте його не можна виконати примусово.
Ані договір постачання природного газу, ані Закон України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» не передбачають звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ з 01.06.2022, а також послуги з його розподілу та транспортування, лише через наявність заборгованості з відшкодування різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання. Законодавець передбачив умови та порядок її врегулювання. 
З огляду на вказані обставини Верховним Судом у постанові від 23.04.2024 по справі викладено наступний висновок щодо застосування норм ст. 4  Закону № 1730-VIII в редакції Закону від 29.07.2022 № 2479-IX: 
1) стаття 4 Закону № 1730-VIII в редакції Закону від 29.07.2022 № 2479-IX має на меті врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року. Це врегулювання здійснюється шляхом взаєморозрахунків між сторонами заборгованості; перерахування субвенції з державного бюджету теплопостачальним та теплогенеруючим організаціям для погашення заборгованості;
2) наявність заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання не є достатньою підставою для звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування. Для застосування цього механізму сторони мають укласти договір про організацію взаєморозрахунків. Умови та порядок проведення взаєморозрахунків або перерахування субвенції у 2022 році визначені постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403;
3) Закон не передбачає можливість проведення взаєморозрахунків за рішенням суду при вирішенні спору про стягнення заборгованості за спожитий газ. Суд не може провести таке зарахування самостійно.
Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі.
При цьому колегія судді не може не погодитись з частково обґрунтованими доводами апелянта про те, що у спірних правовідносинах він одночасно, з огляду на положення законодавства, вимушений постачати теплову енергію за цінами нижчими за економічно обґрунтовані, в той час фактично не отримує гарантовані Державою кошти для відшкодування рівниці вартості такої електричної енергії, проте вказане, в силу приписів чинного законодавства, не є підставою для звільнення від обов`язку по оплаті придбаного для виготовлення такої теплової енергії природного газу або зміну строків виконання такого обов`язку.
За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно задовольнив позовні вимоги позивача про стягнення основного боргу в сумі  634  425  612,28 грн. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів  зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 06.12.2023 у справі № 920/481/23 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/481/23.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 14.01.2025. 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Г.А. Кравчук

                                                                                А.І. Тищенко