УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 січня 2025 року
м. Київ
справа № 947/16539/24
провадження № 51-5719 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  
розглянувши касаційну скаргу підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року,  
встановив:
Як убачається із касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня                       2024 року відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного                    ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанови слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 20 листопада 2024 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, від                    21 листопада 2024 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, постановлених в рамках кримінального провадження №4201163010000064 від 28 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник оскаржив її в апеляційному порядку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року відмовлено у відкритті  провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу слідчого судді, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
У касаційній скарзі підозрюваний ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції як незаконної у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому він стверджує, що в резолютивній частині ухвалі було зазначено про право на подання апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді. Водночас одна частина ухвали слідчого судді передбачена п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, а інша, щодо оголошення розшуку, не передбачена кримінальним процесуальним законом. Апеляційний суд на це уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, залишивши поза увагою висновки, сформульовані в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року, постановах від 12 жовтня 2017 року та 14 березня 2017 року (справа № 5-142 кс 15(17) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у провадженні № 237/1459/17. Також ОСОБА_4 зазначає, що суд апеляційної інстанції, у порушення вимог ст. 129 Конституції України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, обмежив його право на доступ до правосуддя.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши додані до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, викладено в частинах 1, 2 статті 309 КПК України. Це ухвали, які стосуються обмеження свободи та особистої недоторканості, арешту майна, тимчасового доступу до певних речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Як убачається із копій судових рішень, захисник оскаржував ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, та постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук.
Суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу слідчого судді, застосував положення статті 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року                        № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного у розшук, постановлені в рамках даного кримінального провадження,оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, тому рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.
Також колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи касаційної скарги підозрюваного ОСОБА_4 про неврахування судом апеляційної інстанції практики Верховного Суду України та висновків, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у провадженні                               № 237/1459/17, оскільки висновки у вищезазначених рішеннях сформульовані відносно ухвал слідчих суддів, постановлення яких не передбачено КПК України, тоді як у вказаному кримінальному провадженні слідчий суддя прийняв рішення, в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.
Водночас, твердження касаційної скарги підозрюваногопро те, що в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня  2024 року було вказано про можливість її оскарження до апеляційного суду, не спростовують висновків апеляційного суду про те, що слідчим суддею постановлена ухвала, яка відповідно до ст. 309 КПК України не підлягає апеляційному оскарженню.
Тому доводи підозрюваного щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою сторони захисту на вищевказану ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.
Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті  провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від                04 грудня 2024 року, діяв відповідно до вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги підозрюваного ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою підозрюваного ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                            ОСОБА_3