УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/5595/24         Головуючий у 1-й інст. Петровської М.В. 
Категорія 70         Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді  Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу №296/5595/24 за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення  Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Петровської М.В.
встановив:
У червні 2024 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі всіх видів доходів заробітку відповідача щомісячно, з дня подачі позову, до настання повноліття дитини. Також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у сумі 8 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня народження дитини.
На обґрунтування позову зазначала, що з відповідачем від шлюбу мають малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак спільне життя з відповідачем не склалося, їх спільний син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Враховуючи приписи, встановлені ч. 1 ст. 182 СК України, беручи до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі всіх видів доходів щомісячно.
Зазначала, що відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та дитину належним чином, тому просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років (дана сума виходить з розміру мінімальної заробітної плати).
Вказувала, що відповідач має відмінне здоров`я, є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , окремий автомобільний батальйон, причин, які утруднюють його фінансове становище, їй невідомо. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 14.06.2024 року, та до досягнення дитиною повноліття. Також стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 14.06.2024 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 2 422,40 грн. судових витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить його скасувати в частині стягнення аліментів на утримання дружини та постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її вимоги в цій частині в повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в рішенні посилався на те, що нею не надано належних доказів спроможності відповідачем сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 8 000,00 грн. Вказує, що на даний час вона не має можливості працювати, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку, позивач є працездатним, не має інших утриманців, отримує достойну заробітну плату, яку витрачає на власний розсуд, будь-якої матеріальної допомоги сину і їй не надає. Також отримує кошти за піднайом житла, що стверджується копією протоколу засідання комісії з питань про призначення субсидій від 30.04.2021 року. Крім того, має дохід від інтелектуальної власності, який також витрачає на власний розсуд. 
Звертає увагу, що відповідач має у користуванні автомобіль, який належить їй, однак саме відповідач несе витрати по його утриманні. Відповідач тривалий час ним користується. Він працює та отримує стабільний дохід, а тому може сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 8 000,00 грн., поки вона не має змоги працювати, оскільки доглядає за їх спільною дитиною. 
Вказує, що відповідач працює і витрачає кошти на свої потреби, хоча має обов`язок утримувати її до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, має пільги щодо сплати комунальних послуг як учасник АТО, які він отримує в грошовому вигляді.
Враховуючи те, що відповідач отримує стабільний дохід, отримує відшкодування за піднайом житла та сплату комунальних послуг, натомість вона не може працювати, 2 500,00 грн. на її утримання дуже мала сума, яка не може покрити навіть 1/8 частин мінімальних витрат на її утримання, просила стягнути 8 000,00 грн., оскільки така сума є посильною для сплати відповідачем.
Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. На спростування доводів апеляційної скарги зазначає, що посилання позивача на те, що він отримує кошти за піднайом житла, має додатковий дохід від інтелектуальної власності, не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджується жодним доказом. Вказує, що під час перебування сторін у шлюбі, батьки подружжя для їх спільного проживання придбали квартиру АДРЕСА_2 , яка юридично оформлена на його батька та матір позивача в рівних частках. Відповідно, він як військовослужбовець за фактичним місцем проживання користувався пільгами. Після розлучення пільгами не користується, що підтверджується заявою про припинення житлової субсидії/пільги Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. При цьому позивач разом із сином проживає в квартирі, його до помешкання та до дитини не пускає, чим грубо порушує право батька на спілкування з дитиною. Крім того, право інтелектуальної власності в нього відсутнє, будь-яких інших доходів, окрім заробітної плати у нього немає. 
Зазначає, що ним в суді першої інстанції на підтвердження розміру доходу було надано довідку форми ОК-5, в якій середньомісячний розмір заробітної плати складає 30 845,38 грн. Зважаючи на те, що внаслідок протиправних дій позивача, він позбавлений можливості проживати в спільній квартирі, змушений винаймати житло, вартість щомісячної оренди якого складає 8 000,00 грн., також несе додаткові витрати на утримання своєї матері, тому не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 8 000,00 грн.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого є сторони по справі – ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).
Згідно довідки № 749/1, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» 13 червня 2024 року, та акту ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» від 13 червня 2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.8,9).
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 (відповідь ВОМІРМП УДМС № 1888/6045 від 20.06.2024 року (а.с.20).
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 (відповідь № 646207 від 17.06.2024) (а.с.12).
З довідки форми ОК-5 встановлено, що ОСОБА_2 проходить військову службу та за 2023 рік отримав заробітню плату в сумі 492 178, 13 грн., за 2024 рік в лютому отримав 30 845,38 грн., в березні 2024 року отримав 40 522,80 грн.(а.с. 38).
Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_4 (матері відповідача), сума пенсії за період з січня 2024 року по червень 2024 року складає 15 940,00 грн. (а.с.37).
Згідно витягу з протоколу №07 від 30 квітня 2021 року ОСОБА_2 , учасника бойових дій, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , включено до ЄДАРПу інформацію про пільговиків та членів їх сімей за фактичним місцем проживання (пункт 2 Положення) (а.с.73).
Задовольняючи частково вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, не працює і потребує матеріальної допомоги, яку відповідач, з урахуванням його матеріального положення та частки аліментів, які присуджені на утримання дитина в розмірі  частини його доходів, спроможний надавати в розмірі 2 500,00 грн., що буде становитиме приблизно третину доходів відповідача.  
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
За положеннями ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
У відповідності із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.17 Постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач працює та має стабільний дохід, а тому спроможний надавати допомогу дружині в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за малолітнім сином. Дані обставин не заперечувались відповідачем під час розгляду справи. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання позивача в розмірі 8 000,00 грн., оскільки має достойну заробітну плату, отримує кошти за піднайом житла, має дохід від інтелектуальної власності, отримує відшкодування за піднайом житла та сплату комунальних послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підтвердженні жодними належними доказами.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановленого законом обов`язку ОСОБА_2 утримувати дружину до досягнення сином трьох років та визначеного розміру аліментів в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, який підлягає стягненню на утримання позивача як дружини відповідача, з якою проживає дитина, так як він є обґрунтованим, відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
У відповідності з ч. 1 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду позивачем не надано.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.

Головуючий Судді