Справа № 464/2415/21                                                Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З. 
Провадження № 22-ц/811/3264/24                                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       30 січня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С. М.,
суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
секретар судового засідання – Зеліско-Чемерис К. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівського області Шелінської Юлії Андріївни на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівського області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Львівського області Шелінська Юлія Андріївна (далі – приватний виконавець Шелінська Ю. А.) звернулася в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, в якому просила тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покаледних на нього рішенням Сихівського районного суду м. Львова у справі № 464/2415/21.
Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця Шелінської Ю. А. знаходиться виконавче провадження № 67914834 з виконання виконавчого листа № 464/2415/21, виданого 25 жовтня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичної особи – підприємця « ОСОБА_2 » завданих збитків в порядку регресу у розмірі 77 471 грн 97 коп., витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп та 908 грн 00 коп. – сплаченого судового збору. 15 грудня 2021 року приватним виконавцем Шелінською Ю. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Оскільки боржник добровільно рішення суду не виконує, а вжиті заходи примусового характеру результатів не дали, просить подання задовольнити та обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що оскільки суду не надано доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження у ВП № 67914834, а також не надано будь-яких доказів ухилення боржника від виконання рішення суду, наведене не свідчить про необхідність вжиття тимчасового обмеження конституційних прав боржника у праві виїзду за межі України.
Ухвалу суду оскаржила приватний виконавець Шелінська Ю. А., подавши в жовтні 2024 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року, постановити нову ухвалу про задоволення подання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував того, що згідно з положеннями статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Виконавець не повинен пересвідчуватись в отриманні боржником цієї постанови. Вказане узгоджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15, від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц, від 11 серпня 2021 року у справі №619/4981/13-ц. Відтак, висновки суду про ненадання виконавцем доказів отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства. До подання виконавцем додано копію фіскального чеку про надіслання боржнику на адресу, вказану у виконавчому документі, рекомендованого листа, який повернувся на адресу приватного виконавця з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Окрім цього, виконавцем надіслано боржнику вимогу-виклик, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень. На вимогу – виклик приватного виконавця боржник не з`явився, декларацію про доходи та майно боржника не подав, ігнорує наявність відкритого виконавчого провадження, не виконує судове рішення, що у своїй сукупності свідчить про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується матеріалами справи.
Якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року в справі № 757/61314/18-ц, від 17 липня 2024 року в справі № 182/3021/21, від 25 червня 2024 року в справі № 496/5051/19 та ін.
Враховуючи, що стягувач та приватний виконавець не з`явились в судове засідання, а боржник належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не реалізував своє право подати відзив на апеляційну скаргу, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, з метою дотримання основних засад цивільного судочинства, зокрема і розумних строків розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті без участі сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад: 1) верховенства права; 3) законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (пункт 14 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
За приписами частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.
Згідно частини третьої статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (частина четверта статті 441 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, – до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів
Для цього державні (приватні) виконавці мають право у передбачених законом випадках звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника – фізичної особи чи керівника боржника – юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).
Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема, виконання судового рішення.
Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). 
Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.
Відповідно до статті 3 Конституції України гарантування прав і свобод людини є основним обов`язком держави.
Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
У справах «Стецов проти України» (рішення 11 травня 2021 року, заява № 5170/15) та «Гупало проти України» (рішення 01 грудня 2022 року, заява №33705/17) Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 2 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на порушення права на свободу пересування та виїзду з країни. Європейський суд дійшов висновку, що до заявника були застосовані заходи, які не були достатньо обґрунтованими і не могли бути переглянуті до здійснення повної сплати заборгованості, у зв`язку з чим втручання у право заявника на виїзд з країни не було обґрунтованим та пропорційним обставинам.
Ураховуючи зазначене, обмеження права на свободу пересування та виїзду з країни має оцінюватися судом на предмет легітимної мети, співмірності та пропорційності.
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Шелінської Ю. А. перебуває виконавче провадження ВП № 67914834 з примусового виконання виконавчого листа № 464/2415/21, виданого 25 жовтня 2021 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичної особи – підприємця « ОСОБА_2 » завданих збитків в порядку регресу у розмірі 77 471 грн 97 коп., витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп. та 908 грн 00 коп. – сплаченого судового збору.
15 грудня 2021 року приватним виконавцем Шелінською Ю. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку 15 грудня 2021 року скеровано боржнику на адресу, вказану у виконавчому документів, для виконання, а стягувачу - до відома, що підтверджується списком № 4740 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих в Львів 41. Така від боржника повернулася без вручення, з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання»
15 грудня 2021 року та 16 грудня 2021 року приватним виконавцем з метою забезпечення повного фактичного виконання рішення суду, винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника. Згідно з відповідями банківських установ, постанови про арешт коштів боржника прийняті до виконання, загальний залишок коштів на рахунках боржника, на які накладено арешт, складає 54 грн 98 коп.
16 березня 2023 року та 25 жовтня 2023 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, які також прийняті до виконання банківськими установами, проте залишок коштів на рахунках боржника відсутній.
В ході здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем скеровано ряд запитів в державні органи, з відповідей на які встановлено, що у боржника на праві приватної власності зареєстровано транспортний засіб – VOLKSWAGEN PASSAT, 2007 року випуску.
14 вересня 2023 року у приватним виконавцем винесено постанови про розшук майна боржника, а саме належного йому транспортного засобу, яка скерована для виконання до органів національної поліції. На час розгляду подання транспортний засіб, оголошений у розшук, не знайдено.
Іншого рухомого майна за боржником не зареєстровано.
Також приватним виконавцем з`ясовано, що боржник отримує дохід у ОСОБА_3 , у зв`язку із чим 26 грудня 2023 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка скерована для виконання на адресу ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується списком № 10333 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, поданих в Львів 29. Така повернулася без вручення, з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
На запит приватного виконавця від 21 грудня 2021 року Сихівською районною адміністрацією ЛМР 29 грудня 2021 року надано довідку № 74872 про реєстрацію місця проживання, з якої убачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 04 грудня 1990 по час видачі довідки.
02 вересня 2024 року на адресу боржника направлено виклик приватного виконавця – з`явитись до останнього 09 вересня 2024 року, що підтверджується списком № 02.09.2024 згрупованих поштових відправлень листів поданих в Львів 29. На вимогу приватного виконавця боржник не з`явився.
Також, приватним виконавцем з`ясовано, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 .
Боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.
Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1- 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Тлумачення абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону України № 2475-VIII) свідчить, що виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі
Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20), від 11 серпня 2021 року у справі №619/4981/13ц (провадження № 61-18721св20), на які міститься посилання в апеляційній скарзі, та який є усталеним в судовій практиці щодо застосування цієї норми Закону (див. постанови Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 404/6999/13 (провадження № 61-19859св21), від 20 вересня 2022 року у справі № 203/4640/21 (провадження № 61-5592св22), від 16 грудня 2022 року у справі № 757/2272/14 (провадження № 61-9008св21), від 06 листопада 2024 року у справі № 2-1042/12 (провадження № 61-17316св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 457/227/16-ц (провадження № 61-7585св23)).
У виконавчому листі, виданому 25 жовтня 2021 року зазначено, що адреса боржника: АДРЕСА_1 , на яку йому скеровано усі документи виконавчого провадження.
Відтак, колегія суддів вважає невірними висновки суду першої інстанції про те, що до подання приватним виконавцем не додано докази отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а аргумент апеляційної скарги щодо цього приймає як такий, що знайшов своє підтвердження під час апеляційного провадження.
Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що матеріали цивільної справи містять достатньо доказів та обґрунтувань того, що приватним виконавцем вчинено усі належні дії по виконавчому провадженню ВП № 67914834 у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з метою виконання рішення суду, проте боржник ухиляється від виконання рішення суду та не вживає заходів щодо виконання такого, на виклики приватного виконавця не з`являється, декларацію про доходи та майно боржника не подав.
Також колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України не порушуватиме його прав як боржника, передбачених статтею 33 Конституції України та статтею 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки передбачене законодавством України, а застосування такого обмеження зумовлене ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке, незважаючи на те, що набрало законної сили, не виконується впродовж більш як 3 років.
В контексті зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.
За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Враховуючи викладене, оскаржувану ухвалу слід скасувати, прийняти нове судове рішення, яким подання приватного виконавця задовольнити.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд, відповідно, змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, з огляду на положення пункту 16 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно з якими судовий збір не справляється за подання позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 – 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівського області Шелінської Юлії Андріївни задовольнити.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2024 року скасувати, прийняти нове судове рішення.
Подання приватного виконавця виконавчого округу Львівського області Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.
Тимчасово обмежити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань за виконавчим листом № 464/2415/21, виданим 25 жовтня 2021 року Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь фізичної особи - підприємця « ОСОБА_2 » завданих збитків в розмірі 77 471,97 грн, понесених судових витрат, а саме: витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн та сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                С.М. Копняк

Судді:                                                                        С.М. Бойко

                                                                               А.В. Ніткевич