Дата документу 21.01.2025 Справа № 335/8654/24

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/8654/24  Пр. № 22-ц/807/188/25 	Головуючий у 1-й інстанції Стеценко А.В. Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2025 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кухаря С.В., Подліянової Г.С.
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2  на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом (а.с.3-6), в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 08.09.2007 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 581; визначити місце проживання дітей подружжя, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею, як матір`ю; стягнути з відповідача на її користь судовий збір 2422,40 грн. 
В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що сторони з 08.09.2007 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двох дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2024 року. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Проте, відповідач заперечує проти розірвання шлюбу.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції  ОСОБА_6 (а.с. 16). Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 19) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2024 року (а.с. 70-71) позовні вимоги ОСОБА_3 у цій справі задоволено.
Шлюб між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08.09.2007 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 581, розірвано. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Позивач  ОСОБА_3  із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 76-83) просив рішення суду першої інстанції скасувати; ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.
В автоматизованому порядку 15.11.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 84). Ухвалою апеляційного суду від 18.11.2024 року (а.с.85-87) справу витребувано у суду першої інстанції, остання була надана апеляційному суду 21.11.2024 року (а.с.88). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 22.11.2024 року (а.с. 89). Ухвалою апеляційного суду від 22.11.2024 року справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.94).
Оскільки, в силу вимог ст. 274 ч. 4 п. 1 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім… розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 368 ч. 1 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Згідно зі ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою апеляційного суду від 22.11.2024 року (а.с.94) у тому числі клопотання відповідача ОСОБА_1 в особі представника  ОСОБА_2 про надання сторонам у цій справі строку для примирення подружжя було задоволено частково, надано строк на примирення – 1 (один місяць) – по 23 грудня 2024 року, провадження у справі зупинено на строк примирення подружжя по 23 грудня 2024 року включно.
23.12.2024 року головуючий суддя (суддя-доповідач) Гончар М.С. перебувала у відпустці (довідка а.с. 98). В автоматизованому порядку 24.12.2024 року (а.с.99-100) суддею Кухарем С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої. Ухвалою апеляційного суду провадження у цій справі поновлено 24.12.2024 року (а.с. 101), оскільки строк для примирення збіг, примирення подружжя не відбулося (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні).
Позивач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 подала апеляційному суду: - відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі із додатками (а.с. 105-131), в якому наполягала на залишенні без змін рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу у цій справі, додатково зазначала, що примирення подружжя неможливо, подружжя перестали проживати разом з 22 січня 2024 року, крім того, з відповідачем існують різні спори, які перебувають на вирішенні суду (справа № 335/11166/24 щодо вчинення відповідачем домашнього насильства щодо позивачки, №33/8856/24 про визначення місця проживання дітей подружжя з позивачкою), попередній розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу в апеляційному суді становить 8000,00 грн. (розрахунок: консультація 2000,00 грн. і вивчення апеляційної скарги, підготовка відзиву 6000,00 грн.; детальний розрахунок витрат та відповідні докази будуть подані позивачкою у передбачений нормами права порядку, зокрема протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; - клопотання про долучення доказів (копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Старжинського В.В. - а.с. 132-136). 
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У період з 22.11.2024 року по 23.12.2024 року включно провадження у справі було зупинено у зв`язку із наданням строку на примирення подружжя ухвалою апеляційного суду від 22.11.2024 року (а.с. 94). У період з 06.01.2025 року по 10.01.2025 року суддя – член колегії Кухар С.В. перебував у нетривалій відпустці, яка не давала прав на заміну його в автоматизованому порядку іншим суддею (довідка а.с. 137).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача  ОСОБА_1  в особі представника  ОСОБА_2  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За змістом ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови… 
В силу вимог ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу. 
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи правильно виходив з такого.
Ст. 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.
Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
За положеннями ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За приписами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08.11.2018 у справі № 569/458/18. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 08.09.2007 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),  актовий запис № 581, що підтверджується  свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 25.07.2024 (виданим повторно, копія а.с. 7). Від шлюбу у сторін двоє дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження, копія а.с. 9), та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження, копія а.с. 10). 
Суд першої інстанції правильно встановив, що вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Доводи апеляційної скарги відповідача  ОСОБА_1  в особі представника  ОСОБА_2  не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою.
Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів у спростування по суті позову позивача у цій справі.
Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. 
Так, ухвалою апеляційного суду від 22 листопада 2024 року (а.с. 94) в порядку часткового задоволення клопотання апелянта – відповідача ОСОБА_1 сторонам у цій справі, як подружжю, надавався строк на примирення – 1 (один місяць) – по 23 грудня 2024 року включно, провадження у цій справі на строк примирення подружжя зупинялось.
Ухвалою апеляційного суду провадження у цій справі було поновлено 24.12.2024 року (а.с. 101), оскільки строк для примирення збіг, примирення подружжя не відбулося (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною апелянта апеляційному суду не надані).
Так, позивач ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7 подала апеляційному суду: - відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі із додатками (а.с. 105-131), в якому наполягала на залишенні без змін рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу у цій справі, додатково зазначала, що примирення подружжя неможливо, подружжя перестали проживати разом з 22 січня 2024 року, крім того, з відповідачем існують різні спори, які перебувають на вирішенні суду (справа № 335/11166/24 щодо вчинення відповідачем домашнього насильства щодо позивачки, №33/8856/24 про визначення місця проживання дітей подружжя з позивачкою), попередній розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу в апеляційному суді становить 8000,00 грн. (розрахунок: консультація 2000,00 грн. і вивчення апеляційної скарги, підготовка відзиву 6000,00 грн.; детальний розрахунок витрат та відповідні докази будуть подані позивачкою у передбачений нормами права порядку, зокрема протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; - клопотання про долучення доказів (копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Старжинського В.В. - а.с. 132-136). 
В силу вимог ст. 111 ч. 1 СК України (Заходи суду щодо примирення подружжя) в редакції Закону № 4073-IX від 20.11.2024  року, який набрав законної сили 19.12.2024 року, «…Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються».
Проте, на час надання апеляційним судом сторонам у цій справі строку для примирення подружжя (ухвала від 22 листопада 2024 року а.с. 94) ці зміни до ст. 111 СК України ще не набрали законної сили та будь-які докази щодо домашнього насильства відповідача відносно позивача у матеріалах цієї справи були відсутні.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. 
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). 
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача, як апелянта, у спростування по суті позовних вимог позивача, апеляційному суду не надані.
Не може бути прийнята апеляційним судом у цій справі для перегляду законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції у цій справі від 17 жовтня 2024 року (а.с.70-71), як доказ, передбачений ст. 367 ч. 3 ЦПК України, надана до відзиву стороною позивача апеляційному суду постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2024 року у справі №335/11166/24 відносно відповідача ОСОБА_1 про визнання останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) і накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. у дохід держави (витяг а.с. 119-131). 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. 
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. 
Однак, встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
Суд першої інстанції мав право:
- відмовити у судовому засіданні 17.10.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.63-65), оскільки це судове засідання було вже не першим у цій справі у суді першої інстанції (ухвала суду першої інстанції від 19.09.2024 року про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про передачу цієї справи за підсудністю до іншого суду (а.с. 54-55) тощо) та суд першої інстанції не визнавав обов`язковою явку відповідача ОСОБА_1 у судові засідання у цій справі, 
- та розглядати дану справу по суті, ухвалити оскаржуване рішення у даному судовому засіданні 17.10.2024 року за відсутності відповідача ОСОБА_1  та представника останнього –  ОСОБА_2 , яка: = 16.10.2024 року через систему «Електронний суд» (а.с.60-62) подала останньому заяву про надання строку примирення подружжя = та клопотання 17.10.2024 року про перенесення розгляду справи з 17.10.2024 року на інший час, заява про примирення потребує особистої участі відповідача, а по причині хвороби він не може бути присутнім в судовому засіданні, докази звернення за медичною допомогою відповідач зобов`язався надати в наступному судовому засіданні, доказ про хворобу відповідача в період 16-18.10.2024 року сторона апелянта вперше надала до своєї вищезазначеної апеляційної скарги апеляційному суду (а.с.80 – виписка КНП «Ставищенська лікарня» з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 від 16.10.2024 року по 18.10.2024 року, яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача, однак, вона не спростовує правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, оскільки, позивач 17.10.2024 року у своїй заяві на розгляді цієї справи судом першої інстанції по суті наполягала, просила позов задовольнити (заява позивача - а.с. 66 та письмові пояснення позивача ще від 19.09.2024 року щодо неможливості застосування у цій справі строку на примирення подружжя - а.с. 51).
Сторона відповідача (відповідач чи його представник) були не позбавлені права у тому числі при вищевикладених обставинах приймати участь у судовому засіданні 17.10.2024 року у цій справі в режимі відеоконференції (ст. 212 ЦПК України). 
Оскільки, в силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду першої інстанції не було надано (мотивувальна частина оскаржуваного рішення - а.с. 70 зворот). Таким чином, апеляційним судом встановлено, що рішенням, що оскаржується, суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл інших понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2024 рокуу цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, враховуючи розгляд цієї справи здійснювався без повідомлення учасників справи, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 21.01.2025 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кухар С.В.	Подліянова Г.С.