Справа № 161/867/23 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/95/25  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 січня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
державного виконавця Павлович В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою стягувача ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року,
                                           В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2024 року стягувач ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеною скаргою.
Покликалася на те, що ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проводиться примусове виконання (виконавче провадження №71999401) за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 березня 2023 року у цивільній справі за її позовом до боржника ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/7 частки, від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 січня 2023 року і на період навчання дитини, але не більше як до досягнення останньою 23 років.
Крім того вказувала, що 28 березня 2024 року вона зверталась до державного виконавця ВДВС у місті Луцьку із заявою про надання їй розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, які стягуються із боржника ОСОБА_3 , на утримання дочки та отримала відповідь, що, станом на 01 квітня 2024 року, сукупний розмір заборгованості ОСОБА_3 становить 21864 грн 27 коп.
У подальшому 14 серпня 2024 року вона повторно звернулась до ВДВС м. Луцька із заявою, у якій просила видати їй належним чином завірену копію розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, та отримала розрахунок, у якому розмір заборгованості ОСОБА_3 за цей же період становить лише 7079 грн 57 коп.
Оскільки наявні в матеріалах виконавчого провадження копії документів, на думку скаржника, не підтверджують факт сплати боржником ОСОБА_3 аліментів, то наданий їй державним виконавцем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 7079 грн 57 коп. є неправомірним, а відтак державний виконавець, дії якого оскаржуються, при проведенні розрахунків заборгованості зобов`язана була врахувати суму боргу в розмірі 21864 грн 27 коп.
Враховуючи наведене скаржник - стягувач ОСОБА_1 просила суд визнати дії державного виконавця ВДВС міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович В.В. по здійсненню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №71999401 щодо нарахування сукупного розміру заборгованості в сумі 7079 грн 57 коп. неправомірними та скасувати вказаний розрахунок.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року скаргу стягувача ОСОБА_1 задоволено частково. Дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович В.В. по здійсненню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №71999401 щодо нарахування сукупного розміру заборгованості в сумі 7079 грн 57 коп. визнано неправомірними. У задоволенні решти скарги відмовлено.
Вважаючи постановлену судом першої інстанції ухвалу в частині, якою у задоволенні вимоги його довірителя ОСОБА_1 було відмовлено, незаконною і необґрунтованою, представник стягувача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, просив оскаржувану ухвалу в частині відмови у задоволенні скарги про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості із сплати аліментів ВГІ 71999401, в якому сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 7079 грн 57 коп., скасувати. Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості із сплати аліментів Вії 71999401, в якому сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить - 7079 грн 57 коп.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини справи та зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, тим самим допустив неправильне застосування норм матеріального права, порушив норми процесуального права і як наслідок постановив незаконну ухвалу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду в оскаржуваній частині залишити без змін. 
Ухвала суду першої інстанції в частині задоволених вимог ніким не оскаржується, а тому апеляційним судом, у цій частині, не переглядається.
Заслухавши пояснення представника суб`єкта оскарження, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 в частині визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 71999401 щодо нарахування сукупного розміру заборгованості в сумі 7079 грн 57 коп., суд першої інстанції виходив з того, що зазначена вимога охоплюється іншою, яка задоволена судом.
Такий висновок суду першої інстанції є правильний.
З наявний в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що ВДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції проводилося примусове виконання за виконавчим листом, виданим Луцьким міськрайонним судом Волинської області 29 травня 2023 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , що продовжує навчання, у розмірі 1/7 частки від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 17 січня 2023 року і на період навчання дитини, але не більше, як до досягнення нею 23 років (а.с. 15-16).
12 червня 2023 року за заявою стягувача ОСОБА_1 державним виконавцем, за вказаним вище виконавчим листом, було відкрито виконавче провадження № 71999401 та винесено відповідну постанову, копію якої надіслано боржнику ОСОБА_3 на адресу зазначену у виконавчому листі.
Також встановлено, що 22 березня 2024 року стягувач ОСОБА_1 зверталась до державного виконавця із заявою щодо обчислення розміру заборгованості із сплати аліментів та надання їй відповідного розрахунку. Після чого їй було надано розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, які стягуються із боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 71999401, з якого слідує, що, станом на 01 квітня 2024 року, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становив 21864 грн 27 коп. (а.с. 18-19).
Із відповіді на повторно подану в інтересах стягувача ОСОБА_1 заяву від 14 серпня  2024 року про видачу розрахунку заборгованості за період травень-липень 2024 року, суб`єктом оскарження був наданий інший розрахунок, з якого вбачається, що сукупний розмір заборгованості боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів, станом на 01 квітня 2024 року, становить 7079 грн 57 коп. (а.с. 20-21).
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).
Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно зі статтею 71 Закону «Про виконавче провадження`порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Таким чином, задовольняючи скаргу стягувача ОСОБА_1 частково та визнаючи дії головного державного виконавця ВДВС міста Луцька Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павлович В.В. щодо здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №71999401 про нарахування сукупного розміру заборгованості в сумі 7079 грн 57 коп. неправомірними, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку про безпідставність вимог стягувача щодо скасування самого розрахунку заборгованості по аліментах як зайве пред`явленої і такої, що охоплюється іншою вимогою скаржника, яка задоволена судом.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного судового рішення і є суб`єктивним тлумаченням апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 126, 368, 374, 375, 381, ч. 2 ст. 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
                                              У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді