Номер провадження: 33/813/73/25
Номер справи місцевого суду: 509/4710/24 
Головуючий у першій інстанції Кириченко П.Л. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., адвоката Ткачука А.Ю., перекладача Чікваідзе Г.Т., Ніавадзе Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

встановив:

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами на строк один рік. Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
З вказаної постанови вбачається, що 10.07.2024 року о 18:00 год. водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 на 14 км.+900 м. автодороги Одеса-Чорноморськ на території Одеського району Одеської області, під час руху не врахував дорожню обстановку, допустив наїзд на металевий стовп освітлення та кріплення світлофору, внаслідок чого транспортний засіб та споруда отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив п. 2.3 б Правил дорожнього руху. 
Крім того, 10.07.2024 року о 18:00 год. водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 14 км.+900 м. автодороги Одеса-Чорноморськ на території Одеського району Одеської області з явним ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відеофіксацію, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. 
Не погоджуючись з постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)судом першої інстанції було розглянуто справу без залучення перекладача, чим були порушені права ОСОБА_2 , оскільки він не володіє українською мовою;
2)працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ст. ст. 7, 256, 268, 274 КУпАП та вимог Інструкції, крім того, вони були складені за відсутності перекладача;
3)в матеріалах справи наявні пояснення свідків, однак, дані пояснення жодним чином не вказують на те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом;
4)відеозапис, який міститься у матеріалах справи не є безперервним та не відображає всієї інформації, а тому не може бути належним доказом у справі;
5)умовою виконання водієм вимог працівників поліції є передусім законність дій самого поліцейського, оскільки ОСОБА_2 не керував будь-яким транспортним засобом, то він міг не виконувати вимоги працівника поліції, щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
6)матеріали справи не містять направлення на огляд в медичному закладі;
7)працівники поліції шляхом психологічного тиску або ввівши в оману ОСОБА_2 повідомили йому, що «краще» відмовитися від огляду, а вже потім склали протокол.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвоката Ткачука А.Ю., ОСОБА_2 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
За ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Отже, предметом апеляційного перегляду є постанова Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року лише в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Приймаючи судове рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що у діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №579706 від 10.07.2024 року з якого вбачається, що 10.07.2024 року о 18:00 год в Одеській області Одеського району с. Лиманка, на 14 км.+900 м. автодороги Одеса-Чорноморськ, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явним ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, почервоніння очей). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився під відео фіксацію, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху;
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №193525 від 10.07.2024 року з якого вбачається, що 10.07.2024 року о 18:00 год., Одеській області Одеського району с. Лиманка, на 14 км.+900 м. автодороги Одеса-Чорноморськ, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не врахував дорожню обстановку, допустив наїзд на металевий стовп освітлення та кріплення світлофору, внаслідок чого транспортний засіб та споруда отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_2 порушив п. 2.3 б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП;
- пояснення ОСОБА_2 з яких вбачається, що 10.07.2024 року о 18:00 год. він керував транспортним засобом Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 в Одеській області Одеського району с. Лиманка, Біляївська дорога М27, 14 км.+900 м. Рухався із м. Одеси до м. Чорноморськ, під`їжджаючи до повороту на смт Таїрова ОСОБА_2 відволікся від керування, що сталося далі не пам`ятає;
- письмові пояснення ОСОБА_3 з яких вбачається, що 10.07.2024 року приблизно о 18:00 год. він рухався по дорозі Одеса-Чорноморськ. По переду рухався автомобіль марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , який біля повороту на смт Таїрове повільно почав виїжджати на зустрічну смугу дорожнього руху, потім на узбіччя. Допустив наїзд на стовп та автомобіль перевернувся. Водій автомобіля Ford перебував з ознаками алкогольного сп`яніння;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції з якого вбачається, що ОСОБА_2 було направлено до КНП «ОМЦНЗ» ООР, однак огляд не проводився з підстав відмови останнього;
- довідка з якої вбачається, що посвідчення водія НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримав 06.12.2019 року;
- відеозапис, який приєднаний до матеріалів справи та з якого вбачається, що 10.07.2024 року в машині працівників поліції сидить Ніавадзе Т. Говорить працівник поліції на камеру про те, що він спілкується із ОСОБА_2 на російській мові, бо останній не розуміє українську. Сказав, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 та перевів камеру на автомобіль, який лежав перевернутим. Потім звернувся до ОСОБА_2 та повідомив, що у ОСОБА_2 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Спитав, що він вживав. ОСОБА_2 відповів, що нічого не вживав. Потім працівник поліції спитав, а чому тоді від нього відчувається запах алкоголю. ОСОБА_2 відповів, що вживав пиво. Працівник спитав чи було пиво алкогольне, на що ОСОБА_2 відповів, що мабуть. Далі працівник поліції питає чи поїде ОСОБА_2 до медичного закладу на експертизу. ОСОБА_2 відповів, що якщо можна то він не поїде. Працівник поліції питає, так ви відмовляєтеся. ОСОБА_2 акцентує увагу на тому, що він не відмовляється. Тоді працівник поліції говорить, що у випадку ОСОБА_2 це значить, що він усвідомлює те, що він випив та керував автомобілем у нетверезому стані, тому необхідності їхати до медичного закладу немає. ОСОБА_2 відповів, що так. Працівник поліції говорить, що відносно ОСОБА_2 буде складено протокол про адміністративне правопорушення.
Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_2 не керував будь-яким транспортним засобом, то він міг не виконувати вимоги працівника поліції, щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з огляду на таке.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Відповідно до Закону, у своїх діях поліцейський керується Інструкцією про порядок виявлення водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (затв. Постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 р.), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затв. Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 р.).
Відповідно до п. 2 Порядку - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Згідно п. 3 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння (п. 1 розділу 9 Інструкції2).
Згідно п. 3 Порядку та п. 6 Інструкції огляд проводиться двома способами:
1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів
2) лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
За наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Положення ст. 266 КУпАП, в редакції чинній на час вчинення правопорушення, передбачають, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
За вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктами 8, 9 Інструкції та пунктами 7, 8 Порядку регламентовано, що з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого заклад охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Так, матеріалами справи, а саме поясненнями свідка ОСОБА_3 встановлено, що 10.07.2024 року приблизно о 18:00 год. він бачив, як автомобіль марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , повільно почав виїжджати на зустрічну смугу дорожнього руху, потім на узбіччя. Допустив наїзд на стовп та автомобіль перевернувся. Крім того, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №193525 від 10.07.2024 року з якого вбачається, що 10.07.2024 року о 18:00 год., Одеській області Одеського району с. Лиманка, на 14 км.+900 м. автодороги Одеса-Чорноморськ, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху не врахував дорожню обстановку, допустив наїзд на металевий стовп освітлення та кріплення світлофору, внаслідок чого транспортний засіб та споруда отримали механічні пошкодження. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 02.10.2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в цій частині постанову ОСОБА_2 оскаржено не було, а тому факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом встановлено судовим рішенням. Вимога працівника поліції про необхідність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння є законною.
Проте, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Відповідно до положень п. 1.3, п. 3.3. Розділу ІІІ «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року №100, необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції».
Випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відео реєстратор) повинна активуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відео-зйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відео-фіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації. Відповідно до п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції, «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно».
Як вбачається із наданого відеозапису працівник поліції спитав ОСОБА_2 чи поїде він до медичного закладу на експертизу, на що останній відповів, що якщо можна, то він не поїде. Працівник поліції замість того, щоб у відповідності до чинного законодавства роз`яснити ОСОБА_2 , що на вимогу працівника поліції він повинен проїхати до медичного закладу для встановлення ознак алкогольного сп`яніння (або їх відсутності), а також роз`яснити наслідки, які настануть, якщо він відмовиться від такого проходження, почав на камеру роз`яснювати, що у випадку, який стався у ОСОБА_2 їхати до медичного закладу та проходити огляд на стан сп`яніння не обов`язково, чим ввів останнього в оману. ОСОБА_2 є громадянином Грузії, не розуміє української мови, спілкується російською обмежено, у зв`язку з чим працівнику поліції необхідно було докласти додаткових зусиль, щоб правопорушник розумів все, що відбувається. 
Таким чином, не можна вважати належним доказом у справі відмову ОСОБА_2 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в розумінні п. 2.5 Правил дорожнього руху та в сенсі ст. 130 КУпАП. 
Отже, відповідно до відеозапису, який було приєднано до матеріалів справи вбачається, що працівники поліції, формально підійшли до складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки пропонуючи  ОСОБА_2 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останніми не було роз`яснено наслідки відмови від такого проходження, а також наслідки, того, якщо він пройде такий огляд у медичному закладі. Неповідомлення особи про права його та обов`язки є порушенням вимог Інструкції, що призвело до неправильного розуміння особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідків відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
 
В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 , пояснив, що він після ДТП був у шоковому стані та не розумів, що йому пропонували працівники поліції. Крім того ними не було роз`яснено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння або відмови від такого огляду. 
Отже, із вищевикладеного слідує, що у ОСОБА_2 не намагався уникнути проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, він сам зазначив, що не відмовляється від огляду та відповідно до роз`яснень працівників поліції розумів, що в його випадку це робити не обов`язково.
Враховуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, про те, що має місце неналежне виконання своїх обов`язків працівниками поліції, які не надали повної інформації про проходження або відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та безпідставно склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУАП.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу в цілому.
Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці другому п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості, апеляційний суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2024 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати.
Провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В решті постанову – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова