ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2025 року	Львів	Справа № 300/5087/22 пров. № А/857/34703/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                        Матковської З.М.,
суддів:                                                             Гінди О.М., Ніколіна В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №300/5087/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій (головуючий суддя першої інстанції – Микитюк Р.В., час ухвалення – у письмовому провадженні, місце ухвалення – м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту – 20.12.2024),-
В С Т А Н О В И В:
ІНФОРМАЦІЯ_2 20.06.2024 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого листа №300/5087/24, виданого 16.02.2024, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання виконавчого листа № 300/5087/22, виданого 16.02.2024 таким, що не підлягає виконанню – задоволено. Визнано виконавчий лист № 300/5087/22, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 16.02.2024 таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій вказує, що зазначене судове рішення підлягає скасуванню, оскільки  судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Суть доводів апелянт зводиться до того, що розмір прожиткового мінімуму  у довідці не відповідає встановленому станом на 01.01.2023 року, а також  відповідачем протиправно зменшено розмір відсоткового значення таких складових, як премія ( вказано 35 % замість 90 - 140%), додаткові види грошового забезпечення розраховані не від посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 01 січня поточного року, що  суперечить положенням Постанови № 704, Порядку № 260 та рішення (телеграми) МО України від 14 січня 2020 року № 248/291, не вказано підвищення посадового окладу за службу на території гірського населеного пункту в розмірі 25% відповідно до ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні».
Апелянт вважає, що відповідач своїми неправомірними діями, а саме протиправним зменшенням виду та розміру грошового забезпечення порушив його право на належний розмір грошового забезпечення.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити ІНФОРМАЦІЯ_1 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа по справі №300/5087/22 таким, що не підлягає виконанню. 
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну каргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, оскільки рішення суду по справі №300/5087/22 від 05.10.2023 виконано в повному обсязі в добровільному порядку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2024 року у справі №300/5087/22 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 для перерахунку його пенсії. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 пенсії ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного рішення суду відповідач видав позивачу довідку про розмір грошового забезпечення від 02.02.2024 за №10/1/723, в якій зазначено: посадовий оклад 6730,00 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням - 1600,00 грн; надбавка за вислугу років 45% - 3748,50 грн; таємність - 10% - 564,00 грн; класність - 0%; НВОВЗ (ОВЗ + ПО + % вислуга) - 65% - 6578,65 грн; премія - 35% - 1974,00 грн. Всього грошове забезпечення визначено в сумі 21195,15 грн (а.с.10).
16.02.2024 на виконання даного судового рішення видано виконавчий лист №300/5087/22.
ІНФОРМАЦІЯ_2 20.06.2024 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про визнання виконавчого листа №300/5087/24, виданого 16.02.2024, таким, що не підлягає виконанню.
Заява вмотивована тим, що відповідач добровільно виконав судове рішення до прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначені обставини добровільного виконання вимог виконавчого листа є підставами для визнання цього виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Адміністративна справа №300/5087/22 перебувала на розгляді у Восьмому апеляційному адміністративному суді та надійшла на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду 11.12.2024, що підтверджується відтиском штампу канцелярії суду.
Крім цього, Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 відмовлено в задоволенні клопотання заявника про зупинення виконання за виконавчим листом №300/5087/22 до розгляду судом заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Суд першої інстанції задовольнив заяву  з тих підстав, що  на виконання виконавчого листа №300/5087/22 від 16.02.2024, відповідачем видано довідку від 02.02.2024 за №10/1/723 до моменту відкриття виконавчого провадження.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно частини 1 статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Тобто, причинами визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можуть бути: 1) якщо виконавчий лист було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:
- матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);
- процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Колегія суддів зазнає, що у цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. 
Саме суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Як уже зазначалось вище, однією з підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, на яку вказує відповідач у справі, є добровільне виконання обов`язку боржника за таким виконавчим документом.
21.02.2024 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні ВП №74225764 з примусового виконання виконавчого листа №300/5087/22, виданого 16.02.2024, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.5-6).
Суд першої інстанції виходив з того, що відкриттю виконавчого провадження  передувало добровільне вжиття боржником відповідних заходів, зокрема, виконуючи рішення суду у справі №300/5087/22 відповідач видав 02.02.2024 довідку про розмір грошового забезпечення позивача за №10/1/723 (а.с.10).
Водночас позивач з такими висновками суду та доводами боржника не погоджується, оскільки вважає, що рішення суду виконано не в повному обсязі.
Апеляційний суд зазначає, що рішенням суду у цій справі зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 пенсії ОСОБА_1 . 
Відповідно до мотивувальної частини рішення суду першої інстанції « Досліджуючи позовні вимоги позивача в частині видачі довідки "з обов`язковим зазначенням із зазначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених у відповідному відсотковому розмірі, суд дійшов таких висновків.
Оскаржена відмова відповідача, оформлена листом від 04.11.2022 за №9/1/2098 не містить жодної згадки чи будь-якого заперечення стосовно видачі чи не видачі довідки із зазначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначених у відповідному відсотковому розмірі (а.с. 81).
Вищезазначена відмова обґрунтовувалася відсутністю законних підстав для видачі оновленої довідки із зазначенням розміру посадового окладу і окладу за військовими (спеціальними) званнями, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Таким чином, розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії із прив`язкою до певної календарної дати, окрім значення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, станом на момент розгляду судом даної адміністративної справи, не є спірними».
Отже, предметом цього позову було саме зобов`язання відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року.
Судом встановлено, що  на виконання рішення від 05.10.2024 в справі №300/5087/22 видав 02.02.2024 до відкриття виконавчого провадження (21.02.2024) довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2020 пенсії ОСОБА_1 . 
Як свідчить супровідний лист боржника №10/1/723 від 02.02.2024, яким останній скерував коментовану довідку до органу пенсійного забезпечення, на такому листі міститься запис про його отримання/реєстрацію 06.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на підтвердження чого проставлено підпис відповідальної особи.
Отже, у зв`язку з добровільним виконанням відповідачем вимог виконавчого листа №300/5087/22 від 16.02.2024, з огляду на видачу довідки від 02.02.2024 за №10/1/723, до моменту відкриття виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що виконавчий лист №300/5087/22 від 16.02.2024 необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.
Щодо покликання апелянта на те, що відповідачем протиправно зменшено розмір відсоткового значення таких складових, як премія ( вказано 35 % замість 90 - 140%), додаткові види грошового забезпечення розраховані не від посадового окладу та окладу за військовим званням станом на 01 січня поточного року та не вказано підвищення посадового окладу за службу на території гірського населеного пункту в розмірі 25% відповідно до ЗУ «Про статус гірських населених пунктів в Україні», то апеляційний суд зауважує, що відмова відповідача у видачі довідки обґрунтовувалася відсутністю законних підстав для видачі оновленої довідки із зазначенням розміру посадового окладу і окладу за військовими (спеціальними) званнями, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії із прив`язкою до певної календарної дати, окрім значення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, станом на момент розгляду судом даної адміністративної справи, не був спірним.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи позивача безпідставними, а висновки суду першої обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали відсутні.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та  зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а
ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №300/5087/22 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін