ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/16632/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу 
Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (суддя Бухтіярова Марина Миколаївна ) в адміністративній справі 
за позовом       ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області             
про  скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,–
в с т а н о в и в :
                              
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавської області № 046750004712 від 31 січня 2024 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.01.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до стажу роботи посад, які віднесені до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 06.08.2014 по 24.04.2017 - пробовідбірник.  
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.01.2024 № 046750004712 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоди її роботи пробовідбірником з 07.08.2014 по 24.04.2017. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 про призначення пенсії за віком на підставі «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», та з урахуванням правової оцінки, наданої судом рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Вказує, що в разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника, пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що    ОСОБА_1   24.01.2024 звернулася до Пенсійного Фонду України  з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
За результатом розгляду заяви    ОСОБА_1 , рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 31.01.2024  №  046750004712  позивачеві відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законом порядку. 
Згідно з названим рішенням, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась 24.01.2024 до управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши наступні документи: трудову книжку; диплом; довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; паспорт, код. Аналіз наданих гр. ОСОБА_1 документів показує, що пільговий стаж роботи за Списком № 2 складає 04 роки 11 місяців 11 днів, якого недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, загальний страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 34 роки 09 місяців 19 днів.
До пільгового стажу не зараховано: період роботи з 01.04.2022 згідно з довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.01.2024 № 11-03, виданої Філія «Збагачувальна фабрика Щербанівська ТОВ «Донінтервугілля», оскільки в довідці зазначено, що з 01.04.2022 по теперішній час призупинено дію трудового договору згідно зі статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 № 2136-ІХ; період з 07.08.2014 по 24.04.2017 в філії «Збагачувальна фабрика «Торецька» ТОВ «Енергоімпекс» згідно з архівною довідкою від 22.12.2023 № 13/06-04/296, оскільки рішення Комісії щодо підтвердження пільгового стажу роботи по Списку № 2 відсутнє (підприємство ліквідоване). Після долучення рішення Комісії можливо буде повернутися до вирішення питання перегляду пільгового стажу роботи.
До страхового стажу не зараховано: період навчання з 01.09.1984 по 25.02.1987, згідно з дипломом від 01.03.1987 № 913183, оскільки довідка про зміну прізвища від 29.10.2013 не взята до уваги, оскільки згідно з Постановою від 04.02.2023 № 107 під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставляння апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення; період роботи згідно з трудовою книжкою від 15.07.1986 № 0596281 з 09.07.1986 по 18.08.1986, оскільки відсутній підпис відповідальної особи. Період роботи з 25.04.2017 по 31.03.2022 згідно з довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.01.2024 № 11-03, зараховано до пільгового стажу. Позивачу в рішенні від 31.01.2024 № 046750004712 також роз`яснено, що після дооформлення та надходження у трьохмісячний строк прийнятих і подання додаткових документів рішення буде переглянуто щодо підрахунку необхідного страхового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Вважаючи протиправним таке рішення в частині відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах, а також не зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 06.08.2014 по 24.04.2017, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції в частині не зарахування позивачеві до пільгового трудового стажу періоду роботи з 07.08.2014 по 24.04.2017 - пробовідбірник, суд апеляційної інстанції виходить з приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.  
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993,  у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується, що остання в період з 07.08.2014 по 24.04.2017 працювала в філії «Збагачувальна фабрика «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» у   відділі технічного контролю пробовідбірником.
Відповідно до архівної довідки № 13/06-04/296 від 22.12.2023, що видана Виконавчим комітетом Добропільської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала в філії «Збагачувальна фабрика «Торецька» ТОВ «Енергоімпекс» у відділі технічного контролю пробовідбірником з 07.08.2014 (наказ від 07.08.2014 № 64-к) по 24.04.2017 (наказ від 24.04.2017 № 44-к). Відповідно до наказу директора філії «ЗФ «Дзержинська» ТОВ «Енергоімпекс» від 02.09.2014 № 487 професія пробовідбірник входить до переліку професій і посад, яким підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах (підстава: ф. 177, оп. 2-к, спр. 142, арк. 163, спр. 157, арк. 45, спр. 158, арк. 26).
Відповідно до архівної довідки № 13/06-04/297 від 22.12.2023, що видана Виконавчим комітетом Добропільської міської ради, ОСОБА_1 за період роботи у філії «Збагачувальна фабрика «Торецька» ТОВ «Енергоімпекс» з серпня 2014 року по квітень 2017, кожного місяця нараховувалась та виплачувалась заробітна плата (підстава: ф. 177, оп. 2-к, спр. 96, арк. 17-18).
Суд апеляційної інстанції, зазначає, що відмова пенсійного органу в зарахуванні вказаного періоду до пільгового стажу за Списком № 2 в оспорюваному рішенні від 31.01.2024 № 046750004712 мотивована відповідачем тим, що періоди роботи в  філії «Збагачувальна фабрика «Торецька» ТОВ «Енергоімпекс» згідно з архівною довідкою від 22.12.2023 № 13/06-04/296 не зараховані, оскільки не надано рішення Комісії щодо підтвердження пільгового стажу роботи по Списку № 2 (підприємство ліквідоване).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що посада (професія) «пробовідбірник» передбачена Списком № 2, затвердженим постановою КМУ   № 36 від 16.01.2003 (розділ ІІ «Підготовка руд, збагачення, окускування (Агломерація, брикетування, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин», позиція 2.а.); Списком № 2, затвердженим постановою КМУ № 461 від 24.06.2016 (розділ ІІ «ПІДГОТОВКА РУД, ЗБАГАЧЕННЯ, ОКУСКУВАННЯ (АГЛОМЕРАЦІЯ, БРИКЕТУВАННЯ, ОГРУДКУВАННЯ), ВИПАЛЮВАННЯ РУД І НЕРУДНИХ КОПАЛИН»), а відтак суд не вбачає обґрунтованими доводи відповідача про необхідність надання  рішення Комісії щодо не підтвердження пільгового стажу роботи по Списку № 2.
Отже, не зарахування відповідачем спірного періоду роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком № 2, з підстав відсутності рішення Комісії щодо підтвердження пільгового стажу роботи по Списку № 2,  є протиправним.
Інші підстави для не зарахування цього стажу до пільгового, оскаржуване рішення не містить.
Щодо висновків суду першої інстанції в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 24.01.2024 про призначення пенсії за віком на підставі «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», суд апеляційної інстанції зазначає, що в жовтні 2017 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, яким доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV розділом XIV-1, який містить, зокрема, пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII, право на пенсію за віком мають чоловіки – після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки – після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість, згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за  списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. 
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом  Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ). 
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV – з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий – у 55 років.
Тобто, вищенаведені закони явно суперечать один одному, а тому правове регулювання спірного питання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує належний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Вказаного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 листопада 2021 року під час розгляду зразкової адміністративної справи № 360/3611/20.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що відмовляючи в призначенні пенсії ОСОБА_1 , Управління ПФУ керувалось Законом № 1058-ІV, в той час, як мало застосувати норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, адже як свідчать матеріали справи, позивач до 01.04.2015 працювала на відповідних посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, а відтак має право на призначення пенсії за віком на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». 
Доводи апеляційної скарги вищенаведені висновки не спростовують.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.  

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року в адміністративній справі № 160/16632/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з 23 січня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.
Повна постанова складена 23 січня 2025 року. 
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров