ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 лютого 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/6775/21
Головуючий у першій інстанції – Деркач О. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/448/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.    
Заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова»
Боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» про видачу судового наказу (суддя Деркач О.Г.), постановлену у м.Чернігів,
                                          В С Т А Н О В И В:
24 вересня 2021 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ фірма «ТехНова» 56 440 грн 04 коп. заборгованості за отримані послуги з теплопостачання за період з 01.06.2019 по 01.09.2021, 1 693 грн 68 коп. - 3% річних, 4 025 грн 60 коп. - інфляційних втрат, а також стягнути окремо з ОСОБА_1 75 грн 70 коп., з ОСОБА_2 75 грн 70 коп. та з ОСОБА_3 75 грн 60 коп. судового збору.
20 листопада 2024 року ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Переверзєва О.О., засобами поштового зв`язку звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про скасування судового наказу від 24 вересня 2021 року, а також із клопотанням про поновлення пропущеного строку для подання цієї заяви.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 , адвоката Переверзєва Олександра Олександровича, про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу від 24 вересня 2021 року у справі №751/6775/21, а саму заяву про скасування судового наказу повернуто без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що оскаржуваний судовий наказ відповідно до ч. 3 ст. 130, п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України вважається врученим заявниці 07 жовтня 2021 року, а наданий акт від 14 листопада 2024 року про її не проживання за місцем реєстрації не є належним та допустимим доказом поважності причин пропущення процесуального строку, у зв`язку з чим відсутні підстави для його поновлення та розгляду заяви по суті.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, вказуючи на безпідставне неврахування судом акта про її не проживання за місцем реєстрації з 2016 року. Зазначає, що судовий наказ вручений лише ОСОБА_1 , з якою вона не проживає та не спілкується,  його отримання іншим солідарним боржником не підтверджує вручення саме їй. Також посилається на ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова у справах №751/2723/24 від 22.11.2024 та 25.11.2024, в яких за аналогічних обставин строк подання заяви було поновлено, а судові накази скасовано.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.
Статтею 170 ЦПК України визначені вимоги, які пред`являються до форми і змісту заяви про скасування судового наказу та строки її подання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання боржника про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно з частиною другою статті 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.
Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу. 
Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом із нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання чи вчинення іншої процесуальної дії.
Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Пунктом 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, передбачено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів із позначкою “Судова повістка”), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень і поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом із ним.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (відповідні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18).
З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 24 вересня 2021 року, був направлений боржникам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем їхньої реєстрації: АДРЕСА_1 , і отриманий 7 жовтня 2021 року ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 21-24).
За вказаною адресою ОСОБА_2 зареєстрована з 29 вересня 1998 року, ОСОБА_3 - з 30 березня 2016 року, ОСОБА_1 - з 19 липня 1996 року (а.с. 18-20).
За даними програмного забезпечення стягувача та інформацією з ЖЕК, за вказаною адресою значиться: ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 , а також її діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 5–6).
20 листопада 2024 року ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Переверзєва О.О., засобами поштового зв`язку звернулася до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про скасування судового наказу від 24 вересня 2021 року та клопотанням про поновлення строку, обґрунтовуючи це тим, що наказ не отримувала, з 2016 року проживає без реєстрації за іншою адресою, про його існування дізналася лише 20 жовтня 2024 року із сайту «Судова влада», не користувалася послугами ТОВ фірма «ТехНова» та у квартирі за адресою реєстрації не проживала, тому вважає наказ таким, що підлягає скасуванню. На підтвердження своїх доводів надала акт від 14 листопада 2024 року, в якому зазначено, що з 2016 року вона без реєстрації проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Як правильно встановлено судом першої інстанції, судовий наказ вважається врученим ОСОБА_2 7 жовтня 2021 року відповідно до ч. 3 ст. 130, п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, оскільки рекомендоване повідомлення було вручено повнолітньому члену сім`ї, який проживав разом із нею, - ОСОБА_1 , а наданий акт від 14 листопада 2024 року про її непроживання за місцем реєстрації не є належним та допустимим доказом поважності причин пропущення процесуального строку.
Твердження ОСОБА_2 про те, що факт вручення поштового відправлення іншому солідарному боржнику не свідчить про вручення судового наказу саме їй, є помилковим з огляду на викладене вище.
Доводи апелянта про те, що ухвалами Новозаводського районного суду м. Чернігова у справах № 751/2723/24 від 22.11.2024 та 25.11.2024, в яких за аналогічних обставин строк подання заяви було поновлено, а судові накази скасовано, не заслуговують на увагу, оскільки ці ухвали не мають преюдиційного значення для встановлення обставин у справі, яка переглядається.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для поновлення строку та розгляду заяви по суті не спростовують, ухвалу суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
                                           П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                                             Судді: