ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/7349/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2024 ( суддя Прасов О.О.) в адміністративній справі №280/7349/24 за позовом  Приватного підприємства виробничо-комерційна фірма "ПОЛІМЕР"   до  Головного управління ДПС у Запорізькій області  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми “Полімер” до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00/5988/0412 від 26.04.2024.
У позовній заяві зазначено наступне: “… 13 травня 2024 року ПП ВКФ “Полімер” отримало податкове повідомлення-рішення №00/5988/0412 від 26.04.2024 року (далі - ППР). Відповідне ППР було прийнято ГУ ДПС у Запорізькій області на підставі акту перевірки №3433/08-01-04-12/13606170 від 29.03.2024 р. про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів. … На підставі встановлених податковим органом порушень граничних строків сплати суми податкового зобов`язання з податку на прибуток до ПП ВКФ “Полімер” застосовано штраф у розмірі 10% на суму 12615 грн., 08 коп. (дванадцять тисяч шістсот п`ятнадцять гривень, 08 коп.). Позивач, скориставшись процедурою адміністративного оскарження, подав скаргу до ДПС України про скасування податкового повідомлення-рішення, що однак не принесло підприємству бажаного результату. Завуважимо, що Рішення ДПС України про результати розгляду скарги ПП ВКФ “Полімер” від 12.07.2024 р. фактично надійшло позивачу 26.07.2024 р. Проте Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма “Полімер” не погоджується з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням вважає його протиправним та просить скасувати за нижченаведених обставин. … Камеральною перевіркою платника податків встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємства, що призвело до порушення вимог пункту 57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме: “Податкова декларація з податку на прибуток від 11.01.2023 р. №9292840496 (граничний термін сплати: 12.01.2023 р., дата фактичної сплати: 18.04.2023 р. (кількість днів прострочення: 97 днів)”. Так, дійсно 11 січня 2023 року №9292840496 (звітний період: 9 місяців 2022 р.) ПП ВКФ “Полімер” була подана податкова декларація з податку на прибуток, в якій позивачем було визначено податок на прибуток (позитивне значення) у розмірі 231586,00 грн. Водночас, податковий орган не враховує, що згодом ПП ВКФ “Полімер” було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за відповідний звітний період. Так, 12 грудня 2023 року №9314241248 (звітний період: 9 місяців 2022 р.) позивачем була подана уточнююча податкова декларація, в якій останнім було визначено наступне: об`єкт оподаткування: - 366391,00 грн., податок на прибуток (позитивне значення) відсутній (-). З огляду на відсутність прибутку у підприємства за вказаний звітній період податковий орган, маючи на час проведення перевірки дані з уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток, не міг встановити порушення позивачем вимог пункту 57.1 ст.57 Податкового кодексу України. … Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню. Отже, в період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19) не застосовуються штрафні санкції, передбачені п.124.1 ст.124 Кодексу у разі не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом. Зазначимо, що на всій території України з 1 липня 2023 року був скасований карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19). Таким чином, відповідальність передбачена пунктом 124.1 ст.124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, не застосовується до платника податку, який до 30.06.2023 р. встиг сплатити відповідну суму грошового зобов`язання. ПП ВКФ “Полімер” фактично було сплачено грошове зобов`язання 18.04.2023 р. на суму 126150,77 грн. Однак, як було з`ясовано вище, позивачем відповідна сплата взагалі не мала бути здійснена (безпідставно набуті кошти відповідачем) з огляду на відсутність у підприємства прибутку за звітній період: 9 місяців 2022 року (згідно до уточнюючої податкової декларації). Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини описані в запереченні, на нашу обґрунтовану думку ПП ВКФ “Полімер” не порушив вимоги п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України та не має нести відповідальність за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання, передбачене пунктом 124.1 ст.124 Податкового кодексу України. З огляду на вищевикладені обставини, висновки ГУ ДПС у Запорізькій області щодо порушень податкового законодавства ПП ВКФ “Полімер” є помилковими. Зауважимо, що належним способом захисту прав позивача, який забезпечить їх ефективне поновлення, є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області. …”.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2024 року вимоги позову задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Аргументи, наведені контролюючим органом в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.
Відповідно до  п.  3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
                    Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Під час апеляційного перегляду справи встановлено.
29.03.2024 ГУ ДПС у Запорізькій області проведена камеральна перевірка щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток ПП ВКФ “Полімер”, за результатами якої складено Акт №3433/08-01-04-12/13606170 від 29.03.2024 (надалі – Акт камеральної перевірки №3433/08-01-04-12/13606170 від 29.03.2024).
В Акті камеральної перевірки №3433/08-01-04-12/13606170 від 29.03.2024 зазначено: “… ІІ.Перевіркою встановлено: Камеральною перевіркою платника податків встановлено несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємства, що призвело до порушення вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, а саме: Документ, яким узгоджено суму податку/грошового зобов`язання, вид (назва) – Податкова декларація з податку на прибуток, дата – 11.01.2023, номер – 9292840496; Граничний термін сплати – 12.01.2023; Дата фактичної сплати суми податку/грошового зобов`язання – 18.04.2023; Сума податкового боргу, що сплачено (грн.) – 126150,77; Кількість днів прострочення – 97. …”.   
У висновку Акту камеральної перевірки №3433/08-01-04-12/13606170 від 29.03.2024 зазначено: “ІІІ.Висновок: В результаті проведення камеральної перевірки встановлено порушення платником податків вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток.”.
Результатом розгляду контролюючим органом Акту камеральної перевірки №3433/08-01-04-12/13606170 від 29.03.2024 стало прийняття стосовно ПП ВКФ “Полімер” податкового повідомлення-рішення №00/5988/0412 від 26.04.2024, яким за платежем “Податок на прибуток приватних підприємств” за затримку на 97 календарних днів сплати 126150 грн. 77 коп. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 12615 грн. 08 коп., у зв`язку з чим нараховано штрафну (фінансову) санкцію (штраф).
Судом досліджено: Розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання відповідно до ст.124 Податкового кодексу України, який є Додатком до податкового повідомлення-рішення №00/5988/0412 від 26.04.2024; Рішення Державної податкової служби України від 12.07.2024 за №21512/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги; Податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, звітну, за 3 квартали 2022 року, подану ПП ВКФ “Полімер” до контролюючого органу 11.01.2023, з Додатком РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, з Додатком АМ до рядка 1.2.1 додатка РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, з Додатком АВ до рядка 20 АВ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств з Квитанціями №2; Податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, уточнюючу, за 3 квартали 2022 року, подану ПП ВКФ “Полімер” до контролюючого органу 12.12.2023, з Додатком РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, з Додатком АВ до рядка 20 АВ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств з Квитанціями №2; Свідоцтво №11542393 про реєстрацію платника податку на додану вартість; інші документи наявні у даній адміністративній справі.
Колегія суддів підкреслює, що виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом апеляційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Колегія суддів зазначає, що у апеляційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням, з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування, та вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які при цьому неправильно застосовані цим судом, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Колегія суддів конкретизує, що вирішуючи справу по суті та приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у податковій декларації з податку на прибуток підприємств, звітній, за 3 квартали 2022 року, поданій ПП ВКФ «Полімер» до контролюючого органу 11.01.2023, зазначено податок на прибуток (позитивне значення) у сумі 231586 грн. 00 коп. Водночас, в податковій декларації з податку на прибуток підприємств, уточнюючій, за 3 квартали 2022 року, поданій ПП ВКФ «Полімер» до контролюючого органу 12.12.2023, зазначено, що об`єкт оподаткування становить -366391 грн. 00 коп., а податок на прибуток (позитивне значення) відсутній (-). Податкова декларація з податку на прибуток підприємств, уточнююча, за 3 квартали 2022 року, подана ПП ВКФ «Полімер» до контролюючого органу 12.12.2023 року, докази не прийняття декларації або встановлення недостовірності показників/даних у цій уточнюючій декларації, відповідачем не надано.
Крім того, дана податкова декларація була подана позивачем  до проведення 29.03.2024 року  камеральної перевірки.
Ігноруючи факт подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств, уточнюючої, за 3 квартали 2022 року, яка була подана ПП ВКФ «Полімер» до контролюючого органу 12.12.2023року, відповідач наполягає на порушенні платником податків вимог пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, внаслідок несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток.
Вподальшому, не надаючи оцінки прийнятої Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, уточнюючої, за 3 квартали 2022 року, поданої ПП ВКФ «Полімер», а також не спростовуючи та не обґрунтовуючи дане питання, висвітлене у судовому рішенні суду першої інстанції  відповідач звертається з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду як помилкове.
Зазначене свідчить про низьку ефективність діяльності органу при розгляді судової справи та про можливі наміри покладення безпідставного податкового тягаря на платника.
Колегія суддів зазначає, що тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.
За таких обставин, необхідно визнавати протиправним і скасовувати як акт індивідуальної дії податкове повідомлення-рішення, яке не відповідає легальній меті державного регулювання спірних правовідносин.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.10.2024 в адміністративній справі №280/7349/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 лютого 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 03 березня 2025 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова