Справа № 309/3339/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       28 лютого 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,
суддів – Кожух О.А., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи доказами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року, повний текст якого складено 06 листопада 2024 року, постановлену суддею Піцур Я.Я., в справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:
У липні 2024 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 27.09.2023 ОСОБА_1 підписала заяву-договір №2023/І_С/284-002933, яка разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками банку, тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів є договором комплексного банківського обслуговування. 
27.09.2023 на підставі вказаної заяви, анкети відповідача та рішення про реструктуризацію від 26.09.2023 між банком та ОСОБА_1 було укладено відповідний кредитний договір. Умови кредиту: на споживчі цілі, орієнтовна сума – 10 000 грн., строк кредитування 23 місяці, відсоткова ставка 29.99% річних, відсоткова ставка за прострочену заборгованість 48%. 
Банк виконав своє зобов`язання, відкрив позичальнику рахунок надав кредитні кошти шляхом встановлення ліміту за попереднім овердрафтом, та за згодою відповідача здійснив реструктуризацію попереднього кредиту позичальника. Однак відповідач не виконував умови договору належним чином, у зв`язку з чим станом на 04.06.2024 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 44 261,86 грн., яка складається з 23 539,85 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 12 544 грн. – заборгованість по кредиту (прострочена); 708,50 грн. заборгованість по процентам (поточна); 7469,51 грн. – заборгованість по процентам (прострочена).
Посилаючись на викладене, банк просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 44 261,86 грн. та судові витрати.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року, повний текст якого складено 06 листопада 2024 року, позов банку задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором 44 261,86 грн., яка складається з 23 539,85 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 12 544 грн. – заборгованість по кредиту (прострочена); 708,50 грн. заборгованість по процентам (поточна); 7469,51 грн. – заборгованість по процентам (прострочена).
Вирішено стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача 3 028 грн.
Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 підписуючи анкету, заяву, паспорт споживчого кредиту таким чином показала своє волевиявлення на отримання саме цих кредитних послуг. Крім цього, укладення нового кредитного договору на реструктуризацію вже існуючого боргу не суперечить вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішенням суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що позивач ввів в оману відповідачку та уклав з нею новий кредитний договір, при цьому здійснюючи реструктуризацію. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що договір реструктуризації відмінний від укладення нового кредитного договору, зокрема за своєю правовою природою.
Суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідачка не обізнана з усіма тонкощами юриспруденції і укладаючи новий кредитний договір банк ввів її в оману.
Вважає, що суд першої інстанції обмежився фактом наявності підпису сторін спору і не надав відповідну аргументацію щодо відповідності укладення правочину про споживче кредитування.
Крім цього, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції не встановив обставин отримання стороною у справі кредитних коштів і фактичного користування ними.
Зазначає, що в рішенні йде мова про наданий кредит в сумі 10 000 гривень, а фактично перераховано позивачем 36 083,85 гривень та стягнуто відсотки згідно ст. 625 ЦК України(штраф, пеню), що є неправомірним у даному випадку, оскільки відповідач звільнена від сплати таких на підставі внесених змін від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Тобто вважає, що звільнена від сплати процентів, у зв`язку із внесеними змінами до законодавства, яке стосується стягнення штрафів та пені під час дії воєнного стану в Україні.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Артимич М.М., який діє в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк», зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таке, що відповідає чинним нормам цивільного процесуального та матеріального права.
Вказує, що відповідачка вводить суд в оману та не зазначає всіх обставин справи в доводах поданої нею апеляційної скарги. Зокрема, вказує, що між банком та нею 15.03.2018 відповідачка підписала Заяву-Договір №2018/І_С/284-000162 за обраним продуктом в межах програми кредитування «Універсальна картка «Домовичок».
На підставі вказано договору їй було відкрито рахунок, встановлено ліміт дозволеного овердрафту після чого вона користувалася кредитними коштами на власний розсуд. Підставою для здійснення реструктуризації стали анкета позичальника на її проведення та рішення уповноважених осіб банку, які погодили дану реструктуризацію. Всі кредитні кошти, які знаходились на її поточному рахунку, а саме кредитна заборгованість в сумі 28 447,58 грн – прострочене тіло та 7 636,27 грн – прострочені відсотки були зараховані на новий картковий рахунок, який утворено після укладення нового договору та після проведеної реструктуризації.
Зазначає, що реструктуризація проведена на користь відповідачки, оскільки нові умови були більш вигідні для неї, зокрема: зменшено відсотки з 42% річних до 29,99% річних та збільшено строк кредитування з 12 до 23 місяців, а тому будь-який обман зі сторони банку в даному випадку повністю відсутній.
Просить звернути увагу, що відсотки за прострочення виконання зобов`язань від подачки не стягуються відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки такі не становлять штраф або пеню. Такі стягуються тільки в рамках умов кредитного договору за прострочення виконання зобов`язань.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Апеляційним судом встановлено, що 06.09.2023 прийнято рішення уповноважених осіб з прийняття рішень за реструктуризацією за клієнтами роздрібного бізнесу АБ «Укргазбанк» щодо реструктуризації кредиту позичальника ОСОБА_1 .
27.09.2023 ОСОБА_1 підписала анкету-позичальника та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка Крок на зустріч» у позивача. Із заяви-анкети убачається, що така підписана метою реструктуризації у зв`язку з воєнним станом в Україні.
27.09.2023 ОСОБА_1 підписала заяву-договір №2023/І_С/284-002933, у якій зокрема викладені основі умови споживчого кредитування: орієнтовна сума кредиту – 10 000 грн., строк кредитування 23 місяці, відсоткова ставка 29.99% річних, відсоткова ставка за прострочену заборгованість 48% річних, мета кредиту: споживчі цілі, реструктуризація.
З виписки з рахунку убачається, що ОСОБА_1 27.09.2023 була перерахована сума коштів 36 083,85 з призначенням: погашення кредитної заборгованості по договору овердрафту.
23.04.2024 АБ «Укргазбанк» звертався до ОСОБА_1 з вимогою про дострокове повернення кредиту та вимагало сплатити 42 000,51 грн. заборгованості станом на дату звернення з даною вимогою(а.с.30-31).
Згідно з наданого банком розрахунку станом на 04.06.2024 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 44 261,86 грн., яка складається з 23 539,85 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 12 544 грн. – заборгованість по кредиту (прострочена); 708,50 грн. заборгованість по процентам (поточна); 7469,51 грн. – заборгованість по процентам (прострочена).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 26.09.2023 рішенням уповноважених осіб з прийняття рішень за реструктуризацією за клієнтами роздрібного бізнесу вирішено провести реструктуризацію за діючим кредитом ОСОБА_1 за договором №2018/ЩИЗ/284-000128, який було видано за програмою «Домовичок» та залишок становив на той момент 28 447,58 гривень(а.с.47 на звороті аркуша).
Тобто, дане рішення стосується реструктуризації за вже існуючим боргом відповідачки, який вона не погасила.
27.09.2023 ОСОБА_1 підписала заяву-договір №2023/І_С/284-002933 тобто договір карткового рахунку, паспорт споживчого кредиту, заяву на приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, зокрема погоджено графік зменшення ліміту дозволеного овердрафту. Дана реструктуризація здійснювалась на підставі введення воєнного стану в Україні та покращення платоспроможності клієнтів банку.
Підписуючи заяву-договір(договір карткового рахунку) сторони погодили між собою, що ОСОБА_1 відкриває поточний рахунок за пакетами «Крок на зустріч» та «Овердрафт крок на зустріч».
Пунктом 2.1. Заяви зазначено, що дана заява-договір, Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками, ПАТ АБ «Укргазбанк», Програма кредитування, документи, що вимагаються чинним законодавством України з питань кредитування фізичних осіб, усі зміни та додатки до них, які розміщуються на офіційному сайті банку, а також інші заяви та розпорядження клієнті прийняті банком до виконання на умовах Правил, разом вважаються договором банківського/карткового рахунку – договором про споживчий кредит укладеному між сторонами.
Пунктом 3.1. Зазначено, що відповідач проставленням підпису на цій заяві підтверджує, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов Договору, що передбачені чинним законодавством, договорів банківського рахунку фізичної особи, операції за якими, в тому числі, можуть здійснюватися шляхом використання електронних платіжних засобів, та для кредитних договорів.
Відповідач підписуючи дану заяву погодилась з усіма істотними умовами та тарифами(пункт 3.4.).
Пунктом 3.8. відповідач просить вважати наведений у цій заяві-договорі зразок її підпису обов`язковим при здійсненні операцій за рахунком та іншими рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй у банку.
Ознайомилась та погодилась з умовами регламенту КНЕДП та іншими нормативними актами у сфері електронних довірчих послуг, а також зобов`язалася своєчасно надавати КНЕДП інформацію про зміну ідентифікаційних даних(пункт 3.9).
В пункті 4.1. передбачено основні умови споживчого кредитування. Зокрема, строк дії ліміту дозволеного овердрафту(строк кредитування) становить 23 місяці. Порядок надання кредиту – безготівковий, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок та укладений без забезпечення. Процентна ставка фіксована. Порядок сплати процентів – щомісячно. Орієнтовна сума кредиту 10 000 грн. Можлива сума кредиту від 1 000 до 300 000 грн. Сплата процентів складається з пільгового періоду за яким процентна ставка становить 29,99% річних та процентів на прострочення заборгованості – 48% річних. 
І в застереженні до пункту 4.1. зазначено, що наведенні обчислення річної процентної ставки та орієнтовної реальної вартості кредиту для клієнта є репрезентативними та базуються на обраних ним умовах кредитування.

В своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що банк ввів її в оману, уклав з нею новий кредитний договір при цьому вона думала, що після реструктуризації нового договору укладено не буде, оскільки заборгованість погашена. Зазначає, що суд не встановив факту отримання кредитних коштів відповідачкою та користування ними.
Крім цього, відповідачка вказує, що банком їй було надано суму кредитування 10 000 гривень, а фактично перераховано позивачем 36 083,85 гривень та неправомірно стягнуто відсотки згідно ст. 625 ЦК України.
Апеляційний суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідачці здійснено реструктуризацію за вже існуючим боргом, а законодавством не заборонено здійснення такої шляхом укладення нового договору та відкриття нового карткового рахунку.
У долучених до відзиву на апеляційну скаргу Артимичом М.М., який діє в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк» документах міститься заява-договір №2018/І_С/284-000162 від 15.03.2018 на підставі якого банком відкрито рахунок на якому встановлено дозволений ліміт овердрафту, після чого відповідач користувався кредитними коштами, однак допустила утворення кредитної заборгованості, яку не погашала.
Підставою для реструктуризації вже існуючого боргу стала анкета відповідачки як позичальника на проведення реструктуризації та рішення уповноважених осіб банку.
Факт підписання зазначеної анкети свідчить про те, що відповідачка знала та розуміла якими є умови фінансових послуг на основі яких проводиться реструктуризація.
Посилання відповідачки, що позивач не долучив до матеріалів справи копію рішення про №CR-7572-4188 від 26.09.2023 є безпідставним, адже судом першої інстанції з приводу цього не було зауважень до позивача, однак таке рішення долучено ним до відзиву на апеляційну скаргу.
Реструктуризація вже існуючого боргу була проведена шляхом підписання відповідачкою 27.09.2023 заяви-договору №2023/І_С/284-002933.
Тобто, посилання відповідачки, що банк таким чином ввів її в оману є спростованим, оскільки в заяві-договорі чітко зазначено, що підписуючи таку вона ознайомлена з усіма правилами, програмою кредитування, усіма змінами та додатками до них, як уже зазначалося судом вище.
Позивач зазначає, що реструктуризація з укладенням нового договору проведена на більш вигідних умовах для відповідачки, оскільки строк в минулих кредитних відносинах становив 12 місяців, на нових умовах становить 23 місяці, проценти за старою угодою становили 48% річних, а за новою була зменшена до 29,99% річних.

Щодо неотримання кредитних коштів, безпідставному нарахуванні заборгованості в розмірі 44 261,86 гривень, то слід зазначити, що наслідком проведеної реструктуризації договір, який було укладено між сторонами 15.03.2018 припинилися внаслідок повного їх погашення самим банком, однак це не означає, що борг було прощено банком, а така заборгованість фактично була перенесена банком в новий рахунок та на нових умовах, більш вигідних для відповідачки.
Заборгованість відповідача перед банком не змінилася, а тільки збільшилася, згідно з наданого банком розрахунку(а.с.5-7) станом на 04.06.2024 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 44 261,86 грн., яка складається з 23 539,85 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 12 544 грн. – заборгованість по кредиту (прострочена); 708,50 грн. заборгованість по процентам (поточна); 7469,51 грн. – заборгованість по процентам (прострочена).
З наданих банку розрахунків слід констатувати, що відповідачка користувалася кредитними коштами, здійснювала фінансові операції, тобто твердження ОСОБА_1 , що вона не укладала такий договір, а кошти не отримувала слід вважати спростованим.

Щодо введення її в оману стосовно наданої суми кредиту та нарахування процентів, то відповідачка не звернула увагу на те, що сума 10 000 гривень була вказана банком як орієнтовна сума і про це йде мова у застереженні до пункту 4.1. заяви-договору та не є сумою кредиту наданої ОСОБА_1 .
Проценти за користування кредитними коштами нараховувались їй за заборгованістю по кредиту(поточна та прострочена) та заборгованість по процентах(поточна та прострочена). Будь-яких правових норм які б забороняли банками стягувати такого роду заборгованість в умовах воєнного стану немає. Посилання відповідачки на перехідні положення ЦК України стосуються тільки нарахування штрафу та пені, однак не стосуються процентів за прострочення та по овердрафту.
В своїй постанові Верховний Суд у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №760/9533/22 виснував, що для практичної реалізації конституційної засади змагальності сторін законом гарантуються однакові можливості сторонам в усьому, що стосується їх прав, оскільки дійсна змагальність буде можлива лише за умови дотримання рівних можливостей у збиранні, наданні та дослідженні доказів.
ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (рішення у справі «Харченко проти України», заява № 37666/13, від 03 жовтня 2019 року).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний(Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18).
Тобто, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів, які б дали можливість суду дійти до висновку, що заборгованість у неї перед банком відсутня і що підприємницька діяльність такого була не чесною та спрямована на введення в оману відповідачки, а тому відповідно до принципу змагальності у цивільному процесі всі наявні в матеріалах справи докази свідчать про наявну у відповідачки перед банком заборгованість в сумі 44 261,86 гривень.
Отже, колегія суддів апеляційного суду, приходить до обґрунтованих висновків, що рішення суду першої інстанції ухвалене із повним та всебічним з`ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, таке рішення відповідає чинним нормам матеріального та процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Виходячи з встановленого та керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 28 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: