КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
1[1]

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
19 листопада 2024 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Ковальська В.В., розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 та захисника Прядка Є.П., у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника Прядка Є.П. на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року про визнання винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Подільського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 22 травня 2024 року о 00 год. 20 хв., в м. Києві на вул. Наталії Ужвій, 4, керував транспортним засобом «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП КМНКЛ «Соціотерапія», що підтверджується висновком №002555, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник Прядко Є.П.просить постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року  щодо ОСОБА_1 скасувати, та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог захисник вказує на те, що суд не взяв до уваги, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як стверджує апелянт, на відео не зафіксовано моменту руху та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , та в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», працівник поліції не надав жодних фактичних даних та доказів саме зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а тому вважає подальші дії працівників поліції слід вважати неправомірними.
Разом з тим, знаходження поряд з транспортним засобом, який знаходиться в нерухомому стані, особи у наркотичному сп`янінні (як вказано в протоколі), не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
У матеріалах справи відсутні достатні і допустимі докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 взагалі керував транспортним засобом і був зупинений поліцейським.
Окрім того, захисник зазначає, що відео файл починається з того моменту, коли поліцейська підходить до ОСОБА_1 і з ним поруч знаходиться не встановлений співробітник поліції, інший поліцейський проводить огляд авто, ОСОБА_1 також знаходиться на вулиці, біля авто.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Прядка Є.П.  та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД№ 824611 від 05 червня 2024 року, висновком КНП КМНКЛ «Соціотерапія» №002555 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 травня 2024 року; повідомленням про запрошення до підрозділу поліції, рапортом старшого лейтенанта поліції А. Журавель від 22 травня 2024 року; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки відсутності в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_1 , є неспроможними, позаяк в оскаржуваній постанові судді наведено всі наявні у справі докази та цим доказам надана відповідна оцінка.
Доводи захисника про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння є необґрунтованими.
Так, згідно з постановою судді місцем вчинення правопорушення є вул. Наталії Ужвій, 4, та відповідно до даних відеозапису з нагрудної камери поліцейського саме у цьому місці у зазначений у постанові час перебував ОСОБА_1 та автомобіль «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 .
На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського дійсно не зафіксований момент зупинки автомобіля «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , проте сама по собі ця обставина не спростовує висновку, викладеного у постанові судді, про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як це вважає захисник.
Аналіз наявних у справі доказів свідчить про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Зокрема, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського  убачається, що коли поліцейські підійшли до автомобіля, то ОСОБА_1 стояв біля відкритих дверцят автомобіля з місця водія, при цьому інших осіб, окрім ОСОБА_1 , довкола не було. 
У розмові з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував того, що він керував автомобілем «Опель» д.н.з. НОМЕР_1 та не вказував на те, що автомобілем керувала інша особа.
Версія про те, що автомобілем керувала інша особа з`явилася у клопотанні про закриття  провадження у справі, з яким ОСОБА_1 та його захисник звернулися під час розгляду справи до суду першої інстанції.
Проте, така версія спростовується наявними у справі доказами.
Зокрема, відеозапис  з нагрудної камери поліцейського свідчить, що у розмові з поліцейськими ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування ним автомобілем,  на зауваження про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, розповідає, що він випив забагато кави та погоджується на огляд на стан сп`яніння у медичному закладі.
Під час проведення огляду в КНП КМНКЛ «Соціотерапія» у розмові з лікарем ОСОБА_1 повідомив, що керував автомобілем - «їхав з правого на лівий берег».
Також у приміщенні КНП КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_1 , не заперечуючи факту керування автомобілем, отримав від працівника поліції тимчасовим талон на керування транспортним засобом.
Отже, відсутність на відеозапису з нагрудної камери поліцейського моменту зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не може спростувати встановленого судом факту керування транспортним засобом.
При цьому доводи апелянта про те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського починається з моменту, коли поліцейський підходить до автомобіля, а не з моменту зупинки транспортного засобу, є неспроможними, позаяк зафіксована на відеозаписах інформація є достатньою для встановлення обставин справи, зокрема, щодо керування ОСОБА_1 автомобілем.
В апеляційній скарзі захисника не оспорюється висновок КНП КМНКЛ «Соціотерапія» №002555 від 24 травня 2024 року про встановлення стану наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 . 
Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю наведених у постанові судді районного суду доказів, при розгляді справи щодо ОСОБА_1 суддею районного суду не було допущено порушень вимог процесуального закону щодо всебічного, об`єктивного та повного розгляду справи, постанова судді є законною, вмотивованою і обґрунтованою, відтак підстав для скасування постанови судді і закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення немає.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2024 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Прядка Є.П. - без задоволення.
 
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                          В.В. Ковальська

[1]Справа № 758/7896/24
Провадження № 33/824/5306/2024 
Головуючий у першій інстанції Павленко О.О.
Доповідач Ковальська В.В.