ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Дудар О.М.

14 січня 2025 року	Львів	Справа № 460/7724/24 пров. № А/857/31903/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді:                                                  Бруновської Н.В.
суддів:                                                                      Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.
за участю секретаря судового засідання:                    Пославського Д.Б.
представника апелянта:                                        Вознюк І.Я.
представника позивача:                                        Вареника О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року   у справі № 460/7724/24 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до   Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
16.07.2024р. позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся з позовом до   Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просив суд:
- зобов`язати закінчити виконавчі провадження №74568155, №74568479, №74568328 які відкриті 02.05.2024р. на виконання виконавчих листів, виданих 05 грудня 2023р. Рівненським окружним адміністративним судом у справі № 460/35309/22.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20.11.2024р. позов задоволено.
Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду   від 20.11.2024р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити повністю.
Представник апелянта, Вознюк І.Я., в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав у ній зазначених та просила таку задовольнити.
Представник позивача, Вареника О.А.. просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
17.03.2023р. Рівненський окружний адміністративний суд ухвалив рішення у справі №460/35309/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення дії. Зокрема, суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року - 31 грудня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно  п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30 серпня 2017 року та з урахуванням раніше виплачених сум;
Одночасно, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 30 січня 2020 року - 31 грудня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно  п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704 від 30.08.2017р. та з урахуванням раніше виплачених сум;
Крім того, суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року -12 серпня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017р. та з урахуванням раніше виплачених сум;
При цьому, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період: 01 січня 2021 року - 12 серпня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно  п.4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017р. та з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
22.08.2023р. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року у справі №460/35309/22 в частині відмови у зобов`язанні військової частини здійснити перерахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021р., на відповідний тарифний коефіцієнт та здійснити їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, скасовано та в цій частині прийнято нову постанову.
Суд апеляційної інстанції зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 - 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021р., на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17   березня 2023   року у справі №460/35309/22 залишено без змін.
ч.4 ст.78 КАС України чітко визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
05.12.2023р. Рівненський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи №1, №2 та №3 у справі №460/35309/22  стягувачем за якими є ОСОБА_1 , а боржником – Військова частина НОМЕР_1 (т.1 - а.а.с.103, 143, 182).
Дані  виконавчі листи звернуті ОСОБА_1 до виконання.
Так, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувають виконавчі провадження: 
1)№74568155 - з примусового виконання виконавчого листа у справі №460/35309/22, виданого 05.12.2022р. Рівненським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 - 2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні за 13 років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021р., на відповідний тарифний коефіцієнт та здійснити їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум; 
2) №74568479 - з примусового виконання виконавчого листа у справі №460/35309/22, виданого 05.12.2022р. Рівненським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01 січня 2021 року - 12 серпня 2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно  п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017р. та з урахуванням раніше виплачених сум;
3) №74568328 - з примусового виконання виконавчого листа у справі №460/35309/22, виданого 05.12.2022р. Рівненським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період: 30 січня 2020 року - 31 грудня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно  п.4 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017р. та з урахуванням раніше виплачених сум.
02.05.2024р. державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Синюк І.В. на підставі ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень, про стягнення витрат виконавчого провадження, виконавчого збору та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.а.с.111-112, 114-115, 117118, 151-152, 154-155, 157-158, 190-191, 193-194, 196-197).
21.05.2024р. боржник Військова частина НОМЕР_1 ,  надіслала Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листи від 21.05.2024р. №731/вс, №734/вс, №735/вс про призупинення виконавчих проваджень №74568155, №74568479 та №74568328 на період дії воєнного стану (т.1 - а.а.с.119, 159, 198).
28.05.2024р.  Військової частини НОМЕР_1 , до відповідача надійшла заява про закінчення виконавчих проваджень №74568155, №74568479, №74568328 у зв`язку із виконанням в повному обсязі рішення суду, з наданням копій підтверджуючих документів – платіжних інструкцій від 22.02.2024 №139, від 22.02.2024 №140, від 22.02.2024 №141 та від 22.02.2024 №142 (т.1 - а.а.с.122-126).
03.06.2024р. Військова частин НОМЕР_1 звернулась до державного виконавця Синюк І.І.з  заявою про закінчення виконавчих проваджень №74568155, №74568479, №74568328 у зв`язку із виконанням в повному обсязі рішення суду, з наданням копій підтверджуючих документів – розрахунково-платіжних відомостей (т.1 - а.а.с.127-131).
10.06.2024р. стягувач ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою в який повідомив, що рішення суду у справі №460/35309/22 у повному обсязі не виконано, не проведено перерахунок грошового забезпечення стягувача, а саме: надбавки за вислугу років, надбавки за класність, надбавки за таємність, надбавки за шифри, надбавки за особливості проходження служби, щомісячної премії. Просив накласти штраф на боржника за невиконання рішення суду від 17.03.2023р. у справі №460/35309/22 з урахуванням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №460/35309/22 (т.1 - а.а.с.132-133).
25.06.2024р. державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Синюк І.В. письмовими  вимогами, зобов`язав боржника надати довідки-розрахунки перерахунку грошового забезпечення стягувачу на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2023р. у справі №460/35309/22 з урахуванням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2023р. у справі, в розрізі складових грошового забезпечення, а саме: місяців та років, із зазначенням у ньому перерахованих надбавки за вислугу років, надбавки за класність, надбавки за таємність, надбавки за шифри, надбавки за особливості проходження служби, щомісячної премії (т.1 - а.а.с.120-121, 160-161, 210-211).
27.06.2024р. Військова частини НОМЕР_1  звернулась із скаргами до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на вимогу державного виконавця  Синюк І.В. у виконавчому провадженні №74568479.
05.07.2024р. Постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження №74568479 яка винесена заступником начальника Управління - начальником відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колпаковим   В.О., визнано дії державного виконавця відділу такими, що відповідають положенням Закону України "Про виконавче провадження" (т.1 - а.а.с.178-179).
ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ст. 129-1 Конституції України видно, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
В абз.3 п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013р. №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).
У п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019р. №2-р(II)/2019, на підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.1, ч.2 ст.55, ч.1, ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
За позицією Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є одним із аспектів права на суд.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016р. №1404-VIII” (далі – Закон №1404-VIII).
ст.1 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі – рішення) – а сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження” підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).
В п.1 ст.5 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України “Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів”.
ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина 1).
Виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;
6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну “Укроборонпром”, акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну “Укроборонпром”, державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну “Укроборонпром” або на момент припинення Державного концерну “Укроборонпром” було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України “Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності”, вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України “Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності” (частина 2).
Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Із змісту ч.1, ч.6 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” видно, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
ст.39 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9).
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Приписами п.2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України 07.06.2018р. №260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі – Порядок №260), передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Із змісту розрахунково-платіжної відомості №31, чітко видно, що Військова частина НОМЕР_1 нарахувала ОСОБА_1 за рішенням суду від 22.08.2023р. у справі №460/35309/22 суму до виплати 48601,70грн., з них: 25507,82грн. – грошове забезпечення, 7558,88грн. – компенсація за відпустку як учаснику бойових дій, 15535,00грн. – одноразова грошова допомога при звільненні. Утримано із зазначеної суми 9477,34грн., з них: 8748,31грн. – єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, 729,03грн. – військовий збір. З урахуванням утриманих сум, до виплати ОСОБА_1 належить 39124,36грн. (т.1 - а.с.37).
Сума грошового забезпечення 25507,82грн. складається із перерахованих сум грошового забезпечення:  за 2020 рік  - 11539,68грн, за 2021 рік - 13968,15грн (т.1 - а.а.с.39-40).
Крім того, колегія суддів зазначає, що із наявних в матеріалах справи письмових доказів чітко видно, що:
-           одноразова грошова допомога в сумі 15535,00грн. перерахована ОСОБА_1 із урахуванням таких складових: доплата за військове звання, посадовий оклад, надбавка військовим розвідникам, за класність, за таємність, за шифри, за особливості проходження служби (т.1 - а.с.38);
-          грошове забезпечення в сумі 11539,68грн. за 2020 рік перераховане ОСОБА_1 із урахуванням таких складових: доплата за військове звання, посадовий оклад, надбавка військовим розвідникам, за класність, за таємність, за шифри, за особливості проходження служби, премія, індексація (т.2 - а.с.41);
-          грошове забезпечення в сумі 13968,15грн за 2021 рік перераховане ОСОБА_1 із урахуванням таких складових: доплата за військове звання, посадовий оклад, надбавка військовим розвідникам, за класність, за таємність, за шифри, за особливості проходження служби, премія, індексація (т.2 - а.с.41, зворот).
Згідно платіжної інструкції від 22.02.2024р. №139, 28 лютого 2024 року ОСОБА_1 виплачено 39124,36грн. Призначення платежу: грошове забезпечення для ОСОБА_1 згідно  рішенням РОАС №460/35309/22 від 17.03.2023р., постановою ВААС №460/35309/22 від 19.02.2024р. (т.1 – а.с.32). 
 З платіжних інструкцій від 22.02.2024р. №140, від 22.02.2024р. №141, видно, що проведено виплату утриманих із грошового забезпечення ОСОБА_1 сум податків та зборів (т.1 – а.а.с.34-35).
Суд апеляційної інстанції наголошує, що рішення судів у справі №460/35309/22 Військова частина НОМЕР_1 виконала повністю, із урахуванням норм Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку №260, що всупереч ст.77 КАС України не спростував апелянт та ОСОБА_1 .
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також,  п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції –залишити без задоволення, а Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року   у справі № 460/7724/24–без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 23.01.2025р