РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 569/19023/24
Провадження № 22-ц/4815/89/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.
секретар судового засідання: Хлуд І.П.
учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Штогрін В.С. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року, ухвалене в складі судді Бучко Т.М., повний текст рішення складено07.10.2024 року, у справі № 569/19023/24 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в : 
У жовтні 2024 року  ОСОБА_1  подала до суду заяву про забезпечення позову до подачі позову до суду.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що з 01 березня 2010 року і до 10 лютого 2023 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , що встановлено рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року. За період шлюбу набули майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя яке підлягає поділу, зокрема транспортні засоби. Вказує, що окремі транспортні засоби було відчужено ОСОБА_2 на користь третіх осіб без погодження із нею.
З метою забезпечення позову просила накласти арешт на окремі із тих транспортних засобів, які зареєстровані нині за ОСОБА_2 , в межах ціни позову, щоб забезпечити стягнення грошових коштів за ті транспортні засоби, які набуті ними під час фактичних шлюбних відносин. 
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від від 07 жовтня 2024 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на транспортні засоби, які зареєстровані за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ): 
- транспортний засіб марки KRONE, модель SD 27, 2011 року випуску (договір купівлі-продажу № MAX-184378/2021 від 26.02.2021);
- транспортний засіб марки FRUEHAUF, модель TX38CS, 2011 року випуску (договір купівлі-продажу № MTTC-218166 від 22.11.2021);
- транспортний засіб марки RENAULT, модель MAGNUM 500, 2007 року випуску, об`єм двигуна 12800 (договір купівлі-продажу № 6329/22/1/057177 від 05.07.2022);
- транспортний засіб марки SCANIA, модель R420 LA4X2MNA, 2011 року випуску, об`єм двигуна 11705 (договір купівлі-продажу № 25.2022 вiд 29.08.2022);
- транспортний засіб марки SCANIA, модель G420, 2011 року випуску, об`єм двигуна 11705 (договір купівлі-продажу № 43-09-22 від 28.09.2022);
- транспортний засіб марки WIELTON, модель NS34, 2007 року випуску (договір купівлі-продажу № 6329/22/1/058768 від 17.12.2022);
- транспортний засіб марки TOTALTRAIL, модель FBT-39, 2010 року випуску (договір купівлі-продажу № 000116 від 11.01.2023);
- транспортний засіб марки SCANIA, модель R440, 2014 року випуску (договір купівлі-продажу № 375 від 01.04.2024);
- транспортний засіб марки SCHWARZMUELLER, модель J-SERIE, 2012 року випуску (договір купівлі-продажу № 2248 від 01.04.2024).
Заборонено ОСОБА_2 або третім особам проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження, а також вчиняти будь-які дії щодо зміни стану транспортних засобів.
Ухвалу для виконання направлено Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Рівненській області .
Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову. 
Ухвала суду мотивована тим,що оцінюючи характер позовних вимог, з якими заявник має намір звернутися до суду і про які вона зазначає у своїй заяві про забезпечення позову, вид забезпечення позову заявлений позивачем є помірним та відповідає вимогам передбаченим ст. 151 ЦПК України, тому доцільність вжиття таких заходів забезпечення є обґрунтованою.
Не погодившись із ухвалою суду, представник відповідача посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.
Покликається на те, що суд не пересвідчився чи дійсно між ним та позивачем існують спірні правовідносини та існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі подання позову. Вказує, що позивач ніколи не була співвласником спірних транспортних засобів, які були придбані ним у квітні 2024 року, а тому на них не може бути накладений арешт. Позивачем не доведено що невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. 
У відзиві на апеляційну скаргу заявник вказує, що судове рішення є законним та обгрунтованним. Просить залишити його без зміни , а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення відповідає.
Встановлено, що між позивачем та відповідачами існує спір з приводу поділу рухомого майна подружжя, а тому позивач готує позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна, набутого за час фактичних шлюбних відносин та стягнення компенсації за 1/2 частини вартості транспортних засобів, які були відчужені відповідачем без її згоди. У зв`язку з чим подала до суду заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що невжиття заході може перешкодити/утруднити виконання судового рішення, так як позивач відчужує спірне майно.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).
У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема забороною вчиняти певні дії.
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (частини третя, десята статті 150 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».
Колегія суддів враховує, що в даному випадку відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства суд вирішив лише процедурне питання про забезпечення позовних вимог, не позбавляючи відповідача права власності на належне йому рухоме майно. 
Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не вирішується наперед результат розгляду справи по суті позову.
Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову до його пред`явлення і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
З огляду на наведене та беручи до уваги те, що між сторонами виник спір про поділ спільного майна подружжя і позивач навела обґрунтовані припущення, що відчуження відповідачем майна, яке належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, виключить можливість у майбутньому виконати рішення суду у разі ухвалення судом рішення на користь позивача.
Що стосується рухомого майна транспортних засобів марки: RENAULT, модель MAGNUM 500, 2007 року випуску, об`єм двигуна 12800; SCANIA, модель R420 LA4X2MNA, 2011 року випуску, об`єм двигуна 11705; SCANIA, модель R440, 2014 року випуску; SCHWARZMUELLER, модель J-SERIE, 2012 року випуску, на яке позивач також просила накласти заборону відчуження, то колегія суддів виходить з того, що відповідачем не надано документів, які б безпірно вказували на те що вказане майно відчужене та не належить саме відповідачу у даній справі.
З огляду на наведене доводи апеляційної скарги щодо безпідставного накладення арешту на спірне рухоме майно колегія суддів визнає необґрунтованими.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Штогрін В.С. відхилити.
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 07 жовтня 2024 року року залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року.

Головуючий :                                                               Гордійчук С.О.
Судді :                                                                         Боймиструк С.В.

                                                                                Хилевич С.В.