ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/29863/24
Провадження № 22-ц/820/198/25
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/29863/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року про відмову у забезпечення позову в складі судді Козак О.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення дітей до Польщі.
Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив повернути дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є громадянами Польщі до Республіки Польщі - країни їх постійного місця проживання.
Крім того, в поданій позовній заяві, ОСОБА_5 просив забезпечити позов, а саме з метою захисту інтересів дітей, заборонити дітям залишати територію України без дозволу суду на час проведення цього провадження.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 
ОСОБА_5 не погодився з такою ухвалою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, посилається на її незаконність.
Так судом не прийнято, що відповідачка фактично викрала їх дітей і незаконно без дозволу його як батька, перевезла їх з Польщі до України. На даний момент, він має достовірну інформацію, що ОСОБА_2 має намір разом зі своїм теперішнім партнером виїхати за межі України і забрати з собою їх дітей, тому є нагальна необхідність забезпечити даний позов, шляхом заборони вивезення дітей за межі України, що унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.
Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повернення дітей до Польщі на підставі Гаазької конвенції, в якій вказав, що його діти, громадяни Польщі - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , були на його думку незаконно перевезені відповідачем ОСОБА_2 на території України без відома і згоди заявника.
Також ОСОБА_1 в заяві просив суд забезпечити позов, заборонивши дітям залишати територію України без дозволу суду.
Оскаржуваною ухвалою суду в задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.
У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;  1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;  2) забороною вчиняти певні дії;  3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;  4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;  5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;  6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;  8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;  9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;  10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
       Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.
Також при вирішенні справи колегія суддів приймає до уваги, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
       В даній цивільній справі позивач просить забезпечити позов шляхом заборони дітям залишати територію України без дозволу суду.
Однак з врахуванням викладеного, змісту позовних вимог позивача, колегія суддів вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову не є необхідним для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.
Предметом спору є повернення дітей до Польщі, а заборона дітям залишати територію України без дозволу суду не забезпечує виконання такого рішення суду, оскільки обов`язок повернути дітей на територію Польщі буде покладено на їх матір незалежно від місця знаходження дітей.
Тобто заявником не обгрунтовано яким чином невжиття обраних ним заходів повернення дітей до Польщі унеможливить чи утруднить виконання рішення суду.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого виду забезпечення позову є правильними. 
Доводи апеляційної скарги, що мати може вивести дітей до іншої країни, за припущеннями позивача до Німеччини, що унеможливить виконання рішення суду, з вищевказаних підстав слід відхилити. 
Інші доводи апеляційної скарги, що мати обмежує право позивача на побачення з дітьми не є підставою для забезпечення позову, а є предметом іншого спору між сторонами.
Такі доводи апелянта ніяким чином не спростовують висновків суду.
Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.

Судді                         А.М. Костенко 
Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова