Справа № 307/3861/24

ПОСТАНОВА
 
                                      І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И 
 
26.12.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., перевіривши апеляційну скаргу, яку подала адвокат Брославська Ірина Володимирівна в інтересах особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2024 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2024 року, визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до спеціального фонду Державного бюджету України 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.
Відповідно до постанови суду, - 28.08.2024 року близько 03 год. 30 хв. прикордонним нарядом «Група реагування» на напрямку 268 прикордонного знаку, на відстані близько 500 метрів від лінії державного кордону (територія Тячівського району Закарпатської області) був виявлений та затриманий громадянин України ОСОБА_1 при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії, поза пунктами пропуску, чим порушив вимоги ст. 9, ст. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. 
На зазначену постанову судді адвокат Брославська І.В. в інтересах ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у даній справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Одночасно ОСОБА_2 подала заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не отримував виклик до суду і про дату розгляду справи повідомлений не був. Зазначає, що на електронну пошту захисника надійшла оскаржувана постанова суду лише 20.11.2024, хоча вона із запитом про надання копії постанови до Тячівського районного суду звернулася 08.10.2024. Вважає, що зазначені аргументи дають їй підстави клопотати перед судом про поновлення строку звернення до апеляційного суду за захистом прав та законних інтересів ОСОБА_1 . Просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду.
Ретельно перевіривши доводи клопотання, матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження належить відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вищевказана норма – ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету і не порушує саму сутність цього права, а також свідчить про те, що початок відліку перебігу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі про адміністративне правопорушення розпочинається саме з моменту його винесення, а не з моменту отримання копії оскаржуваного судового рішення.
Закон не містить приписів, які б створювали передумови для іншого обрахування строку на апеляційне оскарження, в тому числі для захисника, як окремого суб`єкта права на апеляційне оскарження.
Така позиція законодавця обґрунтована тим, щоб стимулювати особу сумлінно та своєчасно реалізовувати процесуальні права та належним чином виконувати обов`язки, покладені на неї законом.
При вирішенні питання про можливість поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження.
Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана постанова судді прийнята судом 10 вересня 2024 року, відтак у даному випадку строк на апеляційне оскарження починає перебіг з 11 вересня 2024 року і спливає 20 вересня 2024 року.
Апеляційна скарга направлена адвокатом Брославською І.В. до Закарпатського апеляційного суду через систему «Електронний суд» - 02грудня 2024 року (згідно штемпелю суду), тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП.
У якості поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 не отримував виклик до суду і про дату розгляду справи повідомлений не був, а на електронну пошту захисника надійшла оскаржувана постанова суду лише 20.11.2024, хоча вона із запитом про надання копії постанови до Тячівського районного суду звернулася 08.10.2024, у зв`язку з чим не мала можливості у строк подати апеляційну скаргу, що на її думку свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.
Проте, вказані обставини не можуть слугувати підставами для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1  був достеменно обізнаний, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис, що він ознайомлений зі змістом протоколу. У справі також наявнідовідки (а.с. 14, 17) про доставку повідомлення у додаток «Viber» на номер мобільного телефону, зазначеного ним у заяві від 28.08.2024 року (а.с. 6). Разом з тим, у матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1  від 28.08.2024, в якій вінпросить розглянути справу без його участі, та зазначив, що свою провину у вчиненому правопорушенні визнає в повному обсязі. 
Крім того адвокату Брославській І.В. 08.10.2024 було відомо, що 10.09.2024 було винесено оскаржувану постанову, про що вона зазначила у клопотанні, однак подала апеляційну скаргу 02 грудня 2024, а не 18.10.2024.
Вказані обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про наявність на стороні апелянта сукупності передумов, які вочевидь не створювали перепон для особи у реалізації права на захист, шляхом своєчасного подання апеляційної скарги.
Дата отримання копії судового рішення - не є тими обставинами, що змінюють порядок перебігу строку на апеляційне оскарження для адвоката Брославської І.В., а тому ці обставини не можуть бути визнані у якості поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження.
Отже, відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, початком строку на апеляційне оскарження постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2024 року є день її проголошення, а не отримання її копії і будь-яких підстав вважати, що такий строк адвокатом Брославською І.В пропущено з поважних причин - немає.
Апеляційний суд зауважує, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.
Сукупність указаних обставин свідчать про відсутність об`єктивних обставин, які б безумовно свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а відтак і слугували підставами для задоволення клопотання.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, можливість поновлення строку на апеляційне оскарження закон пов`язує з тим, чи обставини, внаслідок яких скаргу подано несвоєчасно, залежали від волі ініціатора перегляду і чи пов`язані вони з дійсно істотними перешкодами/ труднощами, що унеможливили або ускладнили своєчасне звернення до суду.
Поряд із тим, апеляційний суд враховує і те, що суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, повинна миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Існування інших обставин, які би свідчили про поважність причин пропуску адвокатом Брославською І.В. строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі апелянт не посилається у клопотанні про поновлення пропущеного строку.
Враховуючи те, що у клопотанні не наведено жодних переконливих доказів та мотивів про поважність причин, які позбавили адвоката Брославську І.В. можливості оскаржити постанову судді в межах передбаченого законом строку, апеляційний суд доходить висновку, що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення від 10.09.2024, у зв`язку з чим, відсутні підстави для поновлення такого строку.
На будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не вказується.
Отже, апеляційна скарга, подана після закінчення строку, передбаченого ст. 294 КУпАП повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо у поновленні строку відмовлено.
Приймаючи рішення про необхідність відмови адвокату Брославській І.В. як особі, що її подала у поновленні строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд також бере до уваги: положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань не вправі витребовувати будь-які докази; що апелянтом не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення й не надано таких доказів, які би підтверджували поважність причин його пропуску; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу адвоката Брославської Ірини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП - повернути адвокату Брославській І.В., як особі, яка її подала.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Ю. Бисага