УХВАЛА
15 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 754/12178/14-ц
провадження № 61-13094ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Тимцясь Руслан Анатолійович, на 
рішення Деснянського районного суду міста Києва від 7 березня 2023 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року у справі
за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2024 року адвокат Тимцясь Р. А., який діє в інтересах  ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 7 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року, повний текст якої складено 5 серпня 2024 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Згідно з частиною четвертою, п`ятою статті 272 ЦПК України за заявою 
учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому 
засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі 
в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням 
про вручення - якщо така адреса відсутня.
Вказану касаційну скаргу Тимцясь Р. А., який діє в інтересах  ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і заявляє клопотання про поновлення цього строку.
В обґрунтування вказує, що повну постанову Київського апеляційного суду 
від 8 листопада 2023 року ним отримано засобами електронної пошти 13 серпня 2024 року, водночас не надає відповідних доказів, що підтверджують дату отримання зазначеного судового рішення.
Як вбачається з інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру судових рішень, 3 вересня 2024 року Тимцясь Р. А., який діє в інтересах ОСОБА_1 
та ОСОБА_2 , вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 7 березня 2023 року 
та постанову Київського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2024 року касаційну скаргу 
  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , в інтересах яких діяв адвокат Тимцясь Р.А., повернено особі, яка подала касаційну скаргу.
19 вересня 2024 року Тимцясь Р. А., який діє в інтересах ОСОБА_1  
та ОСОБА_2 , повторно оскаржив рішення Деснянського районного суду 
міста Києва від 7 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду
від 8 листопада 2023 року.
Касаційний суд вважає за необхідне зазначити, що процесуальний строк, зокрема строк на касаційне оскарження, у разі повторного подання касаційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою відбулось 
у межах передбаченого процесуальним законом строку на касаційне оскарження;
- повторне подання касаційної скарги відбулось в межах строку касаційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на касаційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів 
з метою усунення недоліків касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги, і такі недоліки фактично усунені станом на момент повторного звернення з касаційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції, й не могли бути усунені скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
При цьому, суд наголошує, що попереднє подання касаційної скарги не перериває та не зупиняє перебігу процесуального строку на касаційне оскарження, визначеного статтею 390 ЦПК України, а звернення з касаційною скаргою та її повернення не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. 
З огляду на зазначене на підтвердження наведених представником заявників обставин щодо поважності причин пропущення строку на касаційне оскарження суду необхідно надати відповідні докази.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;  2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній 
скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення 
пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Тимцясь Р.А., не відповідає зазначеним вимогам закону. 
Так, у касаційній скарзі представник заявників узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права та цитує статтю 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду касаційну скаргу, в новій редакції, у якій зазначити підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України, та надіслати суду копії нової редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Також представник заявників у касаційній скарзі просить зупинити порядок виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 7 березня 
2023 року, що не відповідає нормам цивільно-процесуального права, оскільки 
ЦПК України не передбачає повноважень касаційного суду зупиняти порядок виконання судових рішень. Отже представнику заявників необхідно уточнити клопотання касаційної скарги з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 394, 436 ЦПК України.
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених 
статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
в інтересах яких діє адвокат Тимцясь Руслан Анатолійович, на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 7 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 8 листопада 2023 року залишити без руху.
Надати скаржникам десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
Якщо доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано у зазначений строк, це є підставою для відмови 
у відкритті касаційного провадження.
У разі невиконання у встановлений судом строк іншої вимоги цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню скаржникам.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                      С. О. Карпенко