ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/878/23  Номер провадження 22-ц/814/305/25	Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючої судді Чумак О.В.,
суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,
за участю секретаря Галушко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 липня 2023 року, ухвалене суддею Солоха О.В., у справі за позовом Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з постачання гарячої води і теплової енергії споживачам м. Горішні Плавні. Позивач надає комунальні послуги відповідачам  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 . У результаті невиконання відповідачами зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на квітень 2023 року у відповідачів виникла заборгованість в загальній сумі 114 182 грн 41 коп.
Просило стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КВП «Теплоенерго м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з надання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії в сумі 114 182 грн 41 коп.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 липня 2023 року цивільний позов КВП «Теплоенерго» м.Горішні Плавні» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води задоволено повністю.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» заборгованість за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води в сумі 114 182 грн 41 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» судовий збір у сумі по 894 грн 67 коп. з кожного.

З судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позову. 

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків викладених у рішенні суду, обставинам справи. Зазначила, що позивачем не надано доказів на належне та своєчасне виконання ним умов договору та не доведено розмір заборгованості. Звертає увагу, що розрахунок позивача розпочинається з суми 60294,50 грн, яка є нічим не обґрунтована. Також вважає, що позивачем не надано доказів факту власності або користування квартирою. 
Разом з апеляційною скаргою подано заяву про застосування строку позовної давності. Вважає, що її не було повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, що позбавило її можливості звернутися до суду першої інстанції з заявою про застосування строку позовної давності. При цьому звертає увагу, що позивач звернувся до суду 09 травня 2023 року, а розрахунок проведений з квітня 2020 року. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися.
Від представника ОСОБА_1 – адвоката Губарєвої М.О. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без відповідачки та її представника.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 , на момент подачі позову, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру та з державного реєстру фізичних осіб – платників податків.
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні, вид економічної діяльності зазначено, зокрема постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, інші будівельно – монтажні роботи.
КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» є виконавцем послуг з виробництва та постачання теплової енергії призначеної для централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води), що постачається до житлового приміщення шляхом транспортування через магістральні теплові мережі та внутрішньо домові розподільчі системи.
КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні надає комунальні послуги відповідачам, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією по нарахуванню суми заборгованості.
У результаті невиконання відповідачами зобов`язань щодо оплати наданих послуг станом на квітень 2023 року у відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 виникла заборгованість в сумі 114 182 грн 41 коп.

За змістом статей 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.
Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах з утримання будинку (квартири) і прибудинкової території та проведення ремонту.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).
Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.
Стаття 543 ЦК України передбачає, що в разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсягу як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц, хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Частинами 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. 
Згідно пункту 6 частини 1, пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на не оплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; споживач також інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21липня 2005 року, встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п.1,3 п.29).
Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (п.п.14 п.32).
Отже, за змістом наведених спеціальних норм вбачається, що звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із дорученням відповідного документа, що підтверджує такий факт.
Тоді як ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів, що вона зверталася до позивача з письмовим повідомленням про зміну місця проживання.
За вказаних обставин, доводи наведені в апеляційній скарзі щодо непроживання ОСОБА_1 за місцем її реєстрації та неотримання нею послуг не заслуговують на увагу суд.
Крім того, аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 зареєстрована за вказною адресою з 13 травня 2016 року.
За цей час договір з позивачем відповідачі не укладали, однак користувалися відповідними послугами з теплопостачання та постачання гарячої води, вказана обставина відповідачкою не спростована.
При цьому з довідки про нарахування вбачається, що груповий прилад обліку встановлений з 01 січня 2018 року, прилад комунального обліку гарячої води установлений з 01 жовтня 2021 року.
За період користування послугами станом на квітень 2023 року утворилася заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання та гарячої води на загальну суму у розмірі 109791 грн. 62 коп., також було проведено розрахунок розміру інфляційних втрат та 3% річних за період з квітня 2020 року по лютий 2022 року, тобто до введення воєнного стану.
У свою чергу відповідачкою не надано жодних доказів щодо хибності проведених розрахунків, їх невідповідності законодавству, чи здійснення оплати спожитих послуг. 
Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 .
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність підстав для застосування строку позовної давності виходячи з наступного.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. 
Строк карантину неодноразово продовжувався та був скасований постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651  з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.
Враховуючи, що з 30 березня 2020 року строк позовної давності продовжено на строк дії карантину, а позивач звернувся до суду до його завершення, колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності не пропущений. 

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги. 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 04 липня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 23 січня 2025 року

Головуючий                         О.В. Чумак 

Судді                         Ю.В. Дряниця

                                                                       Л.І. Пилипчук