ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 404/7342/24	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
 розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу    ОСОБА_1 
          на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2024 року (головуючий суддя Варакіна Н.Б.) 
          в адміністративній справі №404/7342/24 за позовом ОСОБА_1  до відповідачів  Департаменту патрульної поліції,  Інспектора взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Швець Юрія Олександровича, 
          третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управіління патрульної поліції у Кіровоградській області       
          про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідачів: Інспектора взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Швець Юрія Олександровича (відповідач-1) Департаменту патрульної поліції (відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Управління патрульної поліції у Кіровоградській області, в якому просив:  
- скасувати постанову ДП 1800248010 від 07.08.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2024 року позивача зупинено інспектором УПП в Кіровоградській області за те, що під час керування транспортним засобом порушив правила проїзду перехресть, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. З метою реалізації гарантованих йому законом прав на захист, заявив письмове клопотання про відкладення розгляду справи на інший час, оскільки необхідно скористатись правничою допомогою. Вказане клопотання поліцейським задоволено та розгляд адміністративної справи перенесено на інший час, а саме на 19.06.2024 року о 10-00 год. 17.06.2024 року він подав письмове клопотання до УПП в Кіровоградській області про відкладення розгляду адміністративної справи, з причин того що не встиг скористатись правовою допомогою, так як його адвокат знаходиться в іншому місті. 12.08.2024 року з додатку «ДІЯ» стало відомо, що відносно нього винесена постанова від 07.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що позивач об 14-46 год керував транспортним засобом Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 та проїхав перехрестя вул. Юрія Коваленка та віл. Незалежності на заборонений сигнал світлофору, а саме поєднання червоного та жовтого, чим порушив п. 8.7.3.є ПДР України. З постановою не згоден, оскільки не був обізнаний про те, що 07.08.2024 року відбудеться розгляд адміністративної справи щодо нього, повістки (сповіщення) по пошті не отримував та не розписувався, ніяким іншим способом не повідомлявся.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що наданий відповідачем відеозапис підтверджує порушення позивачем п. 8.7.3.є ПДР України. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Вказує, що не був обізнаний про те, що 07.08.2024 року відбудеться розгляд адміністративної справи щодо нього, повістки (сповіщення) по пошті не отримував та не розписувався, ніяким іншим способом не повідомлявся.
Також позивачем подані клопотання про винесення окремої ухвали. Вказує про порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2024 о 14 год. 46 хв. при здійсненні патрулювання інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП молодшим лейтенантом поліції Швець Юрієм Олександровичем спільно із напарником, зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме в м. Кропивницькому на перехресті вул. Юрія Коваленка та вул. Незалежності транспортний засіб TOYOTA RAV 4 номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , здійснив рух та проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора, а саме поєднання червоного та жовтого, чим порушив вимоги п. 8.7.3. «є» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.
Позивач вважає протиправною постанову ДП 1800248010 від 07.08.2024.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України "Про дорожній рух", норми постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, якою затверджені Правила дорожнього руху, 
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 1.3 і п. 1.5 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. 
Згідно п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення:
а) зелений дозволяє рух;
б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). 
Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.
Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.
Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;
в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.
Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;
г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;
ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;
д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.
За змістом п.п. «є» п. 8.7.3 ПДР України вбачається, що поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися у місцях, визначених п. 8.10 цих Правил.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що із відеозапису автореєстратора службового транспортного засобу вбачається, що безпосередньо до перетину позивачем світлофорного об`єкту та меж перехрестя було ввімкнено червоний та згодом вмикається жовтий заборонений сигнал світлофору. 
В свою чергу позивач маючи змогу спостерігати поєднання червоного та жовтого кольору світлофору виїхав на заборонений сигнал світлофора, перетнув світлофорний об`єкт та здійснив проїзд перехрестя. 
Даний факт також підтверджується розкадровкою відеоряду вищезазначеного відеозапису у вигляді графічних зображень.
При цьому, позивач мав можливість зупинити свій транспортний засіб з дотриманням ПДР України у місці, визначеному п. 8.10 ПДР України. 
Натомість позивач здійснював проїзд перехрестя на поєднання червоного і жовтого забороненого сигналу світлофора, чим порушив вимоги п.п. «є» п. 8.7.3 ПДР України.
Позивач керував транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, а тому зобов`язаний згідно Правил дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема стежити за дорожньою обстановкою, у т.ч. і за організацією дорожнього руху та відповідними сигналами світлофорів.
Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. 
Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. 
Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.
Стосовно реалізації позивачем своїх прав, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення має відбуватися в суворій відповідності до норм чинного законодавства.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що під час розгляду справи про порушення ПДР, ОСОБА_1 у письмовій формі подав відповідачу клопотання щодо перенесення розгляду справи на інший день, у зв`язку із бажанням скористатися правничою допомогою. 
Працівником поліції задоволено дане клопотання та перенесено розгляд справи на 19.06.2024 на 10 год. 00 хв., що підтверджується повідомленням про запрошення до підрозділу поліції від 12.06.2024, з яким позивач був ознайомлений особисто під підпис.
При цьому, 17.06.2024 від позивача на адресу УПП в Кіровоградській області ДПП надійшло клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
В подальшому працівником поліції задоволено дане клопотання та перенесено розгляд справи на 09.07.2024 о 17 год. 00 хв., що вбачається із повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 19.06.2024 року. 
Повідомлення направлено позивачу шляхом поштового відправлення за трек-номером 0600933123453.
08.07.2024 від позивача на адресу УПП в Кіровоградській області ДПП надійшло клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення.   
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що працівником поліції втретє задоволено клопотання про відкладення розгляду справи та перенесено розгляд справи на 22.07.2024 о 09 год. 00 хв., що підтверджується повідомленням про запрошення до підрозділу поліції від 11.07.2024. 
Дане повідомлення направлено позивачу шляхом поштового відправлення за трек-номером 0600940962835, яке позивачем отримано 29.07.2024 за довіреністю, що вбачається із вищенаведеного трек-номеру.
22.07.2024 позивач будучи повідомлений про перенесення розгляду справи не з`явився у визначений поліцейським час та дату для забезпечення провадження в справі про адміністративне правопорушення до приміщення УПП в Кіровоградській області ДПП за адресою м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22Б. 
Інспектором поліції задля дотримання основоположних прав і свобод людини, дотримання статті 268 КУпАП, Конституції України та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини прийнято рішення вчетверте перенести розгляд для всебічного та повного розгляду справи, а саме на 07.08.2024року о 10 год. 00 хв., що встановлюється із повідомлення про запрошення до підрозділу поліції від 22.07.2024 року. 
Дане повідомлення було направлено позивачу шляхом поштового відправлення за трек-номером 0600944315850.
07.08.2024 року позивач вчетверте не з`являється на визначену поліцейським дату та час до приміщення УПП в Кіровоградській області ДПП за адресою м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22Б.
Відповідно до статті 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення. 
Правопорушення було вчинено 12.06.2024 року, тобто пройшло майже два місяці із дня вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а відтак позивач будучи обізнаний із чинним законодавством України не з`являвся на розгляд справи, що призвело до її затягування.
Інспектором поліції винесено постанову серії ДП18 №248010 від 07.08.2024 року, за ч.2 cт. 122 КУпАП без присутності позивача, враховуючи, що ОСОБА_1 , неодноразово не з`являвся у визначений поліцейським час та дату до приміщення УПП в Кіровоградській області ДПП за адресою м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22Б, будучи належно повідомленим.
Зокрема, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позивач скористався своїми правами у повній мірі та на власний розсуд, при цьому, позивача було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, тому можна зробити висновок, інспектор діяв відповідно до ст.251, 252, 268 КУпАП т.т. відповідно до норм чинного законодавства.
Так, у відповідності до чинного законодавства, розглянувши справу у порядку ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП було винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення в межах санкції передбаченої ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме штраф у сумі 510 гривень.
Постанова складена відповідно до ст.283 КУпАП містить всі необхідні реквізити визначені КУпАП, а саме: 
найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Бланк винесеної постанови цілком відповідає інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395, зокрема ч. 5 Розділу IV вищевказаної інструкції визначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.
Повноваження інспектора поліції складати постанову про накладення адміністративного стягнення визначені наведеними вище нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення та Законом України «Про Національну поліцію». 
У випадку незгоди особи щодо якої складена така постанова, вона має право оскаржити останню в установленому законом порядку. 
Перевірка постанови на предмет її правомірності здійснюється, у тому числі, шляхом перевірки повноважень патрульного поліцейського, дотримання ним процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності та інше. 
Враховуючи, що інспектор діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про Національну поліції» та Кодексом України про адміністративні правопорушення, виконуючи свої службові обов`язки - вбачається відсутність будь-яких неправомірних дій.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Статтею 77 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 зазначено, що визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Позивач посилається на те, що правил дорожнього руху не порушував.
Водночас, відповідачем наданий відеозапис зі змісту якого вбачається, що автомобіль Toyota Rav 4, номерний знак НОМЕР_1 почав рух на поєднаний червоний та жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.п. «є» пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 cт. 122 КУпАП. Відеозапис повний, чіткий та не містить слідів обробки чи монтування. 
Будь-яких доказів, які б спростовували доводи відповідача матеріали справи не містять.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
В силу ч. 3  ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС  не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись ст.  241-245,  250,  272, 286, 311,  316,  321,  322    КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.11.2024 року – залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня її прийняття 30.01.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 5 ст. 328 КАС. 
В силу пункту 2 частини 5 ст. 328 КАС постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно статті 329 КАС України 
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова