ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10328/23  Номер провадження 22-ц/814/3403/24	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В.,
Суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Сальної Н.О.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Моторного Ю.С.,
представника відповідача – Пихтіної Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»  про захист прав споживача
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив:
-зобов`язати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заключити з ним договір опалення щодо місць загального користування під`їзду АДРЕСА_1 ;
-провести перерахунок за надання йому послуг невідповідної якості з листопада 2022 року по березень 2023 року;
-демонтувати тепловий лічильник, встановлений ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у непристосованому і невідповідному приміщенні - підвалі будинку по АДРЕСА_2 , і рахуючий тепло, що втрачається в нетеплоізольованих підвалі і горищі; ???
-стягнути з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на його користь моральну шкоду у сумі 50 000 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що за адресою: АДРЕСА_3 , на 3-ому (останньому) поверсі будинку, загальною площею 47,3 кв.м, проживав його батько (інвалід 1 групи), за яким він щоденно здійснював догляд, і вже тоді помічав, що у квартирі в опалювальний сезон дуже прохолодно. Після смерті батька він став власником цієї квартири, і, мешкаючи у ній з листопада 2022 року, почав звертатись до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з приводу надання послуг з теплопостачання неналежної якості, оскільки у квартирі холодно внаслідок низької температури води у трубах та батареях, хоча перед опалювальним сезоном (2022-2023 рр.) він замінив склопакети на всіх вікнах. Однак, незважаючи на ці факти, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» своєчасних дій на усунення недоліків не вживало, гарантованого рівня у квартирі температури не було, а відповідач надсилав рахунки на оплату на ім`я попереднього власника квартири. Надання відповідачем послуг з опалення неналежної якості протягом листопада 2022 – травня 2023 року спричинило йому значної моральної шкоди, яку він оцінює у сумі 50 000 грн.
                У червні 2023 року він відмовився від отримання неналежних послуг з теплопостачання, про що повідомив ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» листом від 25.06.2023, та у липні-серпні 2023 року фактично від`єднався від загальної системи теплопостачання будинку та встановивши за власний рахунок у своїй квартирі електричне опалення. Після цього він звернувся до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із пропозицією укласти з ним договір опалення місць загального користування, проте відповідач відмовився.
Також, ОСОБА_1 зазначено, що 03.11.2022 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у будинку за вказаною адресою було встановлено лічильник обліку теплої води - вузол комерційного обліку теплової енергії. Підставою для цього зазначало звернення-лист одного із мешканців будинку ОСОБА_2 . Раніше (01.10.2016) у будинку вже встановлювали лічильник, але 27.01.2017 на вимогу мешканців – демонтували. На переконання позивача встановлений повторно лічильник обліку теплої води у будинку є самовільно встановленим ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ще й у приміщенні підвалу, яке не пристосоване для цього відповідно до норм чинного законодавства, у нетеплоізольованому підвалі і горищі, що спричиняє значні втрати теплової енергії. Тому позивач прохав зобов`язати відповідача його демонтувати.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго»  про захист прав споживачів – відмовлено у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача укласти договір на опалення місць загального користування, місцевий суд виходив з того, що між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1  за адресою:  АДРЕСА_3 , вже укладено договір шляхом приєднання до Публічного договору на послугу з постачання теплової енергії. Щодо зобов`язання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснити перерахунок вартості послуг з теплопостачання у спірний період (листопад 2022 року - березень 2023 року), місцевий суд зазначив, що у листопаді-грудні 2022 року позивач не звертався до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із заявами щодо перевірки температурного режиму у квартирі та із скаргами з приводу його недотримання, відповідно, підстав для здійснення перерахунку за листопад-грудень 2022 року не вбачається, а в січні-березні 2023 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснило відповідний перерахунок і заперечень щодо перерахунку позивач не мав. Відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснити демонтаж загальнобудинкового теплового лічильника в підвальному приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 , місцевий суд обґрунтував тим, що ані Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ані Порядком оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнаннями інженерних систем для забезпечення такого обліку не передбачено можливості відмови власників/співвласників будинку від оснащення будівлі вузлом комерційного обліку. Вузол комерційного обліку теплової енергії було прийнято на абонентський облік ПОКВПТГ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується актами про прийняття на абонентський облік теплової енергії житлового будинку по АДРЕСА_2  від 03.11.2022. Зважаючи на визначені законом вимоги до приміщення, де може бути розташований лічильник, єдиним місцем, пристосованим до встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії в багатоповерховому будинку за вказаною адресою є тепловий ввід, який знаходиться у технічному підвальному приміщенні даного житлового будинку, а тому вимоги щодо демонтування теплового лічильника є необґрунтованими. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 грн місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між діями ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та наслідками у вигляді моральної шкоди.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначав про порушення місцевим судом норм процесуального права, а саме: непроведення підготовчого засідання у справі; неналежності приміщення, як нарадчої кімнати (без відповідної таблички; приміщення є побутовим); порушення таємниці нарадчої кімнати; короткотривале перебування судді у нарадчій кімнаті для ухвалення рішення; заявлений ним відвід судді був розглянутий без виходу судді до нарадчої кімнати. По тексту рішення суд постійно «плутає» позивача з відповідачем та стать учасників процесу; суддя в рішенні не вказав всі його вимоги з позовної заяви, що, на його думку свідчить про переписування тексту рішення із якогось шаблону іншого рішення та письмових заяв, що подавались ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у даній справі.
Вказував, що місцевий суд не дослідив та не надав належної оцінки доказам, які він долучав до справи, зокрема, його зверненню від 26.06.2023 до місцевої влади з проханням надати йому дозвіл на відключення власної квартири від загальної системи теплопостачання. При цьому, він не повинен був звертатись безпосередньо до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконкомі, оскільки відповідно до норм законодавства власник квартири звертається до органу місцевого самоврядування, який, в свою чергу, передає пакет документів до Міжвідомчої комісії. А у даному випадку, на його звернення від 26.06.2023 Полтавський виконком не передав його заяву до Міжвідомчої комісії, тому у нього не було потреби і необхідності звертатися за розробкою технічних умов щодо відключення його квартири від загальної системи теплопостачання у будинку, адже за отриманням техумов звертаються лише після отримання рекомендацій Міжвідомчої комісії. 
Також, місцевий суд не встановив обставин з листа Управління ЖКГ з приводу того, що власники інших квартир у будинку ( АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 і 19) відключилися від централізованого опалення взагалі без дозвільних документів місцевої влади, але з ними ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» уклало договори на опалення місць загального користування. Місцевий суд проігнорував, що згідно з Конституцією України, громадяни України мають рівні права, тож і він мав право на відключення своєї квартири від системи загального теплопостачання за прикладом інших мешканців будинку.
18.08.2023 він від`єднався від системи опалення будинку, про що вчасно повідомив відповідача, додавши до листа наглядні фото відключення, які також суд першої інстанції не дослідив, з яких вбачається, що стояк не знаходиться в межах квартири, натомість відповідач не довів протилежного; комісія відповідача не проводила огляд його квартири на предмет відключення від загальнобудинкової системи теплопостачання, а суд першої інстанції не надав оцінки наявному у справі Акту відключення, підписаному сусідами і знайомими.
Не погоджується з наданою судом оцінкою того факту, що 26.01.2023 він здійснив оплату послуг з теплопостачання у сумі 8 017,86 грн за серпень-грудень 2022 року включно. З цього приводу вказував, що протягом листопада 2023 року зовнішня температура повітря не була низькою, тож у його квартирі хоча було й прохолодно, але «терпимо» і він сподівався, що внаслідок його скарг відповідач усуне недоліки й проблема, як і розмір оплати, будуть вирішені позитивно для його сім`ї, проте цього не сталося, що і спонукало його в інтересах сім`ї, у тому числі двох неповнолітніх дітей, відключитися від отримання неналежної послуги і самостійно, без участі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», забезпечити свою квартиру (свою сім`ю) теплом. Таким відключенням він не змінив систему теплопостачання для інших власників квартир у будинку.
Також, суд проігнорував, що відповідач визнав численні факти надання послуги неналежної якості (втрат температури у його квартирі), зафіксовані в Актах, здійснивши незначне перерахування розміру оплати (на 20-25 грн), однак у квартирі тепло не стало, його сім`я (включаючи двох діток) мешкала у непристосованому для проживання приміщенні без комфортної температури; лист ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до КП «ЖЕО № 2» про утеплення горища будинку й труб опалення ситуацію не змінив. 
Вважає недостовірним висновок суду першої інстанції про те, що запірно-регульована арматура перед опалювальним приладом знаходиться в неробочому стані, що суперечить його поясненням і фактичним обставинам, адже відповідач до квартири доступу не мав, не перевіряв цього факту і Акт про перевірку опалювальних приладів та запірно-регульованої арматури відсутній.
Щодо демонтажу встановленого у будинку загального лічильника, вказував, що суд першої інстанції жодним реченням і словом не спростував його доводів, що лічильник знаходиться у вільному доступі тощо, а обмежився наведенням норм законодавства. Суд проігнорував, що текст листа підписано на адресу відповідача лише одним, неуповноваженим мешканцем будинку; що лічильники встановлюють лише при дотриманні певних, встановлених державою умов, які були і лишаються відсутніми у будинку.
З приводу укладення договору вказував, що не виявляв волі до його приєднання, і не укладав індивідуальний договір із відповідачем. Всупереч вимогам п. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач йому не пропонував до підпису жодного договору про надання комунальних послуг, і цей Закон 2018 року зі змінами не передбачав жодних «заяв-приєднань» і «індивідуального договору приєднання». Типовий індивідуальний договір і Заява-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії» для споживача були затверджені постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022). 
Щодо відшкодування моральної шкоди зазначено, що суд першої інстанції навів норми законодавства, які передбачають таке відшкодування, проте констатував, що він не довів факту завдання моральної шкоди, що не відповідає дійсності, оскільки його сім`я мешкала у квартирі при температурі нижчій за передбачену нормами законодавства України, що, безумовно, на думку скаржника, завдає моральної шкоди. Написання чисельних скарг і звернень до відповідача, відвідування керівництва, очікування перевірок – все це змінило спосіб його життя. 

04.10.2024 (поштовим відправлення від 30.09.2024), тобто в межах встановленого апеляційним судом процесуального строку, до апеляційного суду надійшов відзив представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, винесеним з дотриманням норм матеріального і процесуального права, з наданням вірної оцінки всім зібраним у справі доказам в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається та вірно встановлено місцевим судом, що ОСОБА_1 з 05.08.2022 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , куди ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надаються послуги з теплопостачання, особовий рахунок споживача № НОМЕР_1 .
За обліковими даними підприємства особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_3 , був відкритий на ОСОБА_3 . 
У грудні 2022 року до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся ОСОБА_1 та повідомив, що є власником вказаної квартири, однак підтверджуючих документів до звернення не надав.
Листом № Е-588-Р від 06.01.2023 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проінформувало ОСОБА_1 , що не може ідентифікувати власника квартири та прохало надати документи, що підтверджують його право власності на квартиру. Однак вказаних документів ОСОБА_1 не надав, що ним не спростовано протягом розгляду справи.
На підставі інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно абонентською службою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було внесено зміни в облікову базу підприємства, відповідно до яких, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ОСОБА_1 , так як згідно із офіційними даними державного реєстру ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було встановлено, що він є власником даної квартири із серпня 2022 року. 
Отже, у розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ОСОБА_1 , як власник, є споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 .    
З огляду на те, що послуги з теплопостачання фактично надавались за вказаною адресою у спірний період, оплачувались споживачем, враховуючи обов`язок споживача за Законом України «Про житлово-комунальні послуги» укласти договір житлово-комунальної послуги, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ОСОБА_1 приєднався до умов індивідуального договору приєднання, який на сьогодні є чинним. 
01 грудня 2022 року між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 набув чинності новий Публічний договір приєднання на послугу з постачання теплової енергії шляхом проведення оплати за надані послуги у сумі 8 017,86 грн згідно з платіжним дорученням № 00АВ-115264 від 26.01.2023 з призначенням платежу за грудень 2022 року.
Згідно з ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Пунктом 2 Розділу 1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 передбачено, що приміщення з індивідуальним опаленням – це приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Відповідно до п. 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Міністерством розвитку громад та територій України порядку не допускається.
Процедура відключення від мереж централізованого опалення регламентована Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, який затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26 липня 2019 року (далі – Порядок № 169).
Порядком № 169 передбачено (Розділ ІІІ), що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, мають право відокремити свою квартиру чи нежитлове приміщення від централізованого опалення та гарячого водопостачання у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена від централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Відключення окремих квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків відбувається після отримання рекомендацій постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування. 
Позивач вказував, що у червні-серпні 2023 року за власний рахунок від`єднав власну квартиру від загальнобудинкової системи теплопостачання, що також підтверджується Актом, складеним за підписами сусідів з долученими до нього фотокартками, про що листом від 18.08.2023 повідомив ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». (а.с. 35 т.1)
Також, з матеріалів справи вбачається, що 26.06.2023 ОСОБА_1 звертався із заявою на ім`я міського голови міста Полтави з вимогою про надання дозволу на відключення його квартири від централізованого опалення. (а.с. 149 т. 1) 
На вказане звернення Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (лист від 11.07.2023 вих № 01-06-02.2-03/1229) повідомлено ОСОБА_1 , що після надання ним всіх передбачених Порядком № 169 від 26.07.2019 документів, питання щодо відключення його квартири буде віднесено на розгляд Комісії. (а.с. 150 т. 1) 
Установивши, що Міжвідомчою комісією з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП при виконавчому комітеті Полтавської міської ради не розглядалось питання надання дозволу на відключення квартири АДРЕСА_6 від мереж ЦО і ГВП та встановлення індивідуального опалення, а також, що до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для отримання технічних умов та розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП позивач не звертався, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивачем не було дотримано визначеного законом порядку відключення його квартири від мережі централізованого опалення у будинку. Оскільки системи централізованого опалення та постачання гарячої води є спільною власністю всіх власників приміщень у багатоквартирному будинку, то власник не має права самовільно змінювати ці системи та здійснювати відключення від відповідних мереж.
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що належну йому квартиру було відключено від централізованого опалення у вставленому законодавством порядку, тому здійснене ним відключення квартири від мережі централізованого опалення є самовільним та не звільняє від оплати послуг за теплову енергію. 
Оскільки надання послуг з теплопостачання у квартиру позивача не припинено у передбаченому законом порядку, є чинним індивідуальний договір з постачання теплової енергії від 01.12.2022, а тому відсутні підстави для укладення з позивачем договору на опалення місць загального користування.
Встановлення обставин наявності індивідуальної системи опалення в інших квартирах будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на які вказував позивач, та укладення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» із ними договорів на опалення місць загального користування, виходить за межі предмету позову у даній справі. Правовідносини ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з іншими споживачами не підлягають дослідженню в межах розгляду даної справи, оскільки вони не впливають на вирішення спору у даних правовідносинах. 
Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири позивача свідчить про виконання зобов`язань ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо надання послуг, за які споживач зобов`язаний здійснювати оплату.
17.01.2023, 10.02.2023, 17.02.2023 та 01.03.2023 контролером ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було проведено перевірку температурного режиму у квартирі позивача, за результатом чого складено відповідні акти-претензії. (а.с. 128-131 т. 1)
Згідно з актом-претензією від 07.01.2023 11 год 15 хв зафіксовано наступну температуру повітря у житлових кімнатах: 
S = 14.3 кв.м кімната рядова t0 = +17 С0
S = 13.7 кв.м кімната рядова t0 = +18,8 С0
Вказаний акт підписано споживачем ОСОБА_1 із зауваженням, що він вважає прихід контролерів 17.01.2023 після його звернення 11.01.2023 безглуздим, оскільки 11.01.2023 температура повітря на вилиці була: - 8 С0, а 17.01.2023: +3 С0
Вирішено: розглянути питання корегування нарахувань за спожиту послугу з постачання теплової енергії.
Згідно з актом-претензією від 10.02.2023 14 год 15 хв зафіксовано наступну температуру повітря у житлових кімнатах: 
S = 14.3 кв.м кімната рядова t0 = +16,5 С0
S = 12.7 кв.м кімната рядова t0 = +18,8 С0
Вказаний акт підписано споживачем ОСОБА_1 із зауваженням, що у кімнаті S = 12.7 кв.м зранку і до часу заміри температури повітря у вікно світило сонце.
Вирішено: розглянути питання корегування нарахувань за спожиту послугу з постачання теплової енергії.
Згідно з актом-претензією від 17.02.2023 15 год 00 хв зафіксовано наступну температуру повітря у житлових кімнатах: 
S = 14.3 кв.м кімната рядова t0 = +17 С0
S = 12.7 кв.м кімната рядова t0 = +18 С0
Вказаний акт підписано споживачем ОСОБА_1 без зауважень.
Вирішено: розглянути питання корегування нарахувань за спожиту послугу з постачання теплової енергії.
Згідно з актом-претензією від 01.03.2023 13 год 10 хв зафіксовано наступну температуру повітря у житлових кімнатах: 
S = 14.3 кв.м кімната рядова t0 = +17 С0
S = 12.7 кв.м кімната рядова t0 = +18 С0
Вказаний акт підписано споживачем ОСОБА_1 без зауважень.
Вирішено: розглянути питання корегування нарахувань за спожиту послугу з постачання теплової енергії.
При проведенні перевірки роботи системи опалення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , фахівцями ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» також було виявлено пошкодження термоізоляції на розподільчих трубопроводах будинкової системи теплопостачання, які прокладені на технічному поверсі та підвальних приміщеннях. 
При наданні послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» використовує внутрішньобудинкові мережі житлових будинків і споруд та прибудинкових територій.
КП «ЖЕО № 2» відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018 є виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій.
Тобто, питання належного стану приміщень загального користування будинку, в тому числі, підвальних приміщень, не знаходиться в компетенції ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».
З матеріалів справи вбачається, що 16.01.2023 після обстеження технічного стану системи теплопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_2 , службою контролю та збуту теплової енергії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» було рекомендовано КП «ЖЕО № 2» провести роботи по відновленню належної роботи стояка опалення, що проходить через квартиру АДРЕСА_6 , до якого підключено опалювальні прилади кухні та суміжної кімнати, функціонує із відхиленням, про що направлено відповідного листа. (а.с. 126 т. 1)
Крім того, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» інформувало ОСОБА_1 у своїх листах, що запірно-регульована арматура, яка встановлена перед опалювальним приладом в житловій кімнаті, де фіксувалося зниження якості послуги з постачання теплової енергії, знаходиться в не робочому стані, що призводить до відхилень в роботі самого опалювального приладу та, як наслідок, зниження температури внутрішнього повітря у кімнаті. Тому підприємство рекомендувало позивачу провести ревізію або замінити зазначену арматуру. (а.с. 96-97, 99-101 т. 1)
У зв`язку із зафіксованим зниженням якості послуг з постачання теплової енергії у січні, лютому та березні 2023 року у квартирі позивача підприємством проведено перерахунок згідно з нормами розділу VIII Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2018 року № 315.
Як вбачається з рахунків на оплату послуги з постачання теплової енергії, за особовим рахунком споживача № НОМЕР_1 проведено корегування оплати послуг: у січні 2023 – у сумі 26,24 грн; у лютому 2023 – у сумі 21,86 грн; у березні 2023 – у сумі 25,29 грн. (а.с. 85-87 т. 1)
Заперечень на здійснений розрахунок корегування оплати послуг позивач не заявляв, тобто погодився із ним.
Зазначення у рахунках прізвища попереднього власника квартири не спростовує їх належності до квартири позивача, оскільки в них зазначений номер особового рахунку споживача, і пов`язане із тим, що позивач, набувши право власності на квартиру, своєчасно не надав про це підтверджуючих документів до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».
Докази звернення позивача до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у листопаді та грудні 2022 року з приводу надання послуг неналежної якості (для перевірки температурного режиму у квартирі) в матеріалах справи відсутні, а тому вимога позивача про зобов`язання підприємства провести перерахунок за цей період є безпідставною. А в січні-березні 2023 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» самостійно проведено позивачу корегування нарахувань за послугу з постачання теплової енергії згідно актів перевірки якості послуг з постачання теплової енергії, а тому позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про демонтаж теплового лічильника, встановленого у підвальному приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_2 , апеляційний суд зазначає наступне. 
У розумінні пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі і розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення обліковою інформацією споживачів таких послуг, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» виступає оператором зовнішніх мереж, на якого покладено обов`язок з оснащення комерційного обліку будівель. 
При цьому, відповідно до п. 4 цієї статті вузлом комерційного обліку, визначається вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом. 
Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та згідно з Порядком інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 444 від 06.06.2018, оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол, вартість такого встановлення, розмір та порядок сплати передбаченого цим Законом внеску за встановлення вузла комерційного обліку. 
При цьому, власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про: згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. У разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. 
Відповідно до абзацу 4 частини 3 статті 3 Закону України «Про комерційний облік з теплової енергії та водопостачання» у разі, якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди встановленню вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку для встановлення та обслуговування такого вузла обліку. 
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проєктної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово- комунального господарства. 
Процедура оснащення будівель вузлами комерційного обліку затверджено Наказом Мінрегіону № 206 від 09.08.2018 «Про затвердження Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнаннями інженерних систем для забезпечення такого обліку». Відповідно до пункту 13 цього Порядку вузлами комерційного обліку обладнуються усі вводи зовнішніх інженерних мереж у житлових та нежитлових будівлях. Оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
При наданні послуг населенню, підприємство використовує внутрішньо-будинкові мережі житлових будинків, обслуговування яких здійснюється виконавцем послуг з утримання будинків, обслуговування яких здійснюється виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 
Відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018 такими виконавцями є підприємства та організації комунальної власності територіальної громади міста Полтави (у даному випадку КП «ЖЕО №2»). Обслуговування внутрішньо-будинкових мереж включено до переліку послуг з утримання будинків та прибудинкових територій. 
Пунктом 13 Порядку зазначено, що вузол комерційного обліку встановлюється на стороні споживача на межі майнової належності у точці приєднання (вводу) до зовнішніх інженерних мереж відповідних внутрішньо-будинкових інженерних систем будівлі, а в разі неможливості встановлення - в іншому місці якомога ближче до точки приєднання. 
Вимоги до приміщення, у якому встановлюється вузол комерційного обліку визначені пунктом 14 вказаного вище Порядку та передбачає: наявність освітлення в приміщенні; захищеність від санкціонованого доступу; відповідність державним санітарним нормам (зокрема, відсутність комах, залишків тварин, витоків каналізаційних стоків, сторонніх предметів, які захаращують приміщення, сміття); захищеність від підтоплення; для лінії електроживлення приміщення - наявність окремого автоматичного вимикача. 
Виходячи з наведених норм, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ані Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ані Порядком оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнаннями інженерних систем для забезпечення такого обліку, не передбачено можливості відмови власників/співвласників від оснащення будівлі вузлом комерційного обліку. 
ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» зазначало у своїх письмових заявах по суті спору, що єдиним місцем, пристосованим до встановлення вузла комерційного обліку теплової енергії в багатоповерховому будинку по АДРЕСА_2 є тепловий ввід, який знаходиться у технічному підвальному приміщенні даного житлового будинку. 
Вузол комерційного обліку теплової енергії у будинку по АДРЕСА_2 було прийнято на абонентський облік ПОКВПТГ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується актами про прийняття на абонентський облік теплової енергії вказаного будинку від 03.11.2022. (а.с. 120-121 т. 1) 
Факт демонтажу 27.01.2017 фахівцями підприємства за заявою мешканців будинку попереднього приладу вузла комерційного обліку теплової енергії для виконання позачергової повірки у виробничо-метрологічній лабораторії підприємства, не впливає на законність оснащення будівлі вузлом комерційного обліку повторно. 
Приведення приміщення, у якому встановлений тепловий лічильник, у відповідний технічний стан відноситься до компетенції комунального підприємства, що надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, і не є підставою для демонтажу вузла комерційного обліку. 
Враховуючи викладене вище, вимоги позивача про зобов`язання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» демонтувати тепловий лічильник, встановлений ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у підвалі будинку по АДРЕСА_2 , є необґрунтованими. 
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія судів апеляційного суду зазначає наступне.
Позивач вказував, що вищевказані обставини і факти завдали йому значної моральної шкоди, еквівалент якої визначено ним у розмірі 50 000 грн, враховуючи: тривалість негативних факторів, які діяли на нього протягом листопада 2022 - травня 2023 року; суттєвість негативних факторів, яка виявилася у тому, що він і його батько мешкали у некомфортних умовах внаслідок чого не мали можливості відпочити. Він вимушений був постійно включати електричні обігрівачі та тепло вдягатися, а також постійно перевдягати в теплу одежу лежачого батька. Змушений був змінити спосіб життя: писати заяви, листи відповідачу; вивчати законодавство про надання комунальних послуг; витрачати час на очікування представників відповідача для фіксації температури у квартирі. Його пригнічували і принижували відповіді відповідача, які є формальними по змісту і, визнаючи факти порушень, ніяких заходів до їх усунення не вживалося. Він витратив час і зусилля та потрапив на особистий прийом до комерційного директора ОСОБА_4 , розмова з яким розчарувала його, так як останній не виявив наміру зрозуміти проблему та не вжив заходів до усунення порушень. Він на його прохання не зміг сказати, що таке «послуга» з точки зору українського законодавства, на переконання позивача, він не усвідомлював значення терміну «надання послуги з гарантованим рівнем температури».
За правилами, передбаченими ст. ст. 16, 23 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (ч. 2 ст. 23 ЦК України). 
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання моральної шкоди визначено у статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Тобто, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. 
Як установлено судом вище, температурний режим у квартирі позивача у листопаді-грудні 2022 року не перевірявся представниками теплопостачальної організації, з приводу його перевірки звернень не було, відповідно, доводи позивача на надання йому послуг з опалення неналежної якості за цей період та посилання на спричинення моральних страждань у зв`язку із тим, що він та його батько мешкали у некомфортних умовах, є безпідставними та необґрунтованими.
У січні - березні 2023 року представниками теплопостачальної організації було зафіксовано зниження температурного режиму у квартирі позивача, у зв`язку із чим останньому було проведено у передбаченому законом порядку корегування оплати за послугу з централізованого постачання теплової енергії.
Разом із тим, як встановлено судом вище, будинок по АДРЕСА_2 , з 03.11.2022 оснащено вузлом комерційного обліку теплової енергії (а.с. 120-121 т. 1), що дозволяє проводити регулювання подачі теплоносія на будинок уповноваженою мешканцями будинку особою.
З листа ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 02.03.2023 (а.с. 99 т. 1) вбачається, що відповідальною особою за корегування витрати теплоносія на систему опалення згідно письмової заяви мешканців будинку є мешканець квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_2 , якому було проведено відповідний інструктаж. 

Також, сторонами у справі не заперечується, що значне зниження витрати теплоносія пов`язане із незабезпеченням належного стану внутрішньобудинкових трубопроводів, приведення яких у відповідність не перебуває в компетенції відповідача.
За таких обставин, а також враховуючи те, що будинок оснащено приладом обліку теплової енергії, за допомогою якого мешканцями будинку в особі уповноваженої особи самостійно здійснюється контроль та регулювання температурного режиму приладу обліку теплової енергії (протилежного позивачем не доведено), наявність причинно-наслідкового зв`язку між діянням відповідача та негативними наслідками (зниженого показника температури повітря у квартирі позивача у січні-березні 2023 року) не доведено належними і достатніми доказами у справі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 05.12.2018 у справі № 264/3783/16-ц.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди не спростовують.
Місцевий суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно визначився з характером спірних правовідносин та застосував норми матеріального права, що їх регулюють, та дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення місцевим судом норм процесуального права, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, справа розглядалась місцевим судом у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що підтверджується ухвалою про відкриття провадження у справі (а.с. 73-74 т. 1). Перехід до розгляду справи у загальному позовному провадженні не здійснювався. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Враховуючи те, що справа розглядалась місцевим судом у порядку спрощеного позовного провадження, для якого проведення підготовчого засідання не передбачено законом, доводи апеляційної скарги про ухвалення судом рішення без закриття підготовчого засідання є безпідставними.
Також, скаржник вказував, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні його заяви про відвід судді була винесена не у нарадчій кімнаті.
Згідно з положеннями абзацу 2 частини 3 статті 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Частиною 11 вказаної статті передбачено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Процесуальний порядок постановлення ухвал судом першої інстанції визначений у статті 259 ЦПК України, який у частині 4 визначає, що ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються у нарадчій кімнаті.
Як вбачається з протоколу судового засідання від 19.06.2024 та технічного відеозапису, у судовому засіданні 19.06.2024 позивачем було заявлено відвід головуючому судді, після чого, головуючий суддя, заслухавши думку учасників процесу, видалився до нарадчої кімнати для розгляду заяви про відвід, по виходу з якої оголосив ухвалу. Повний текст ухвали наявний в матеріалах справи. (а.с. 205 т.1)
       Порушень судом першої інстанції процесуального порядку розгляду та постановлення ухвали за результатом вирішення заяви про відвід не вбачається.
       Доводи скаржника про невідповідність приміщення нарадчої кімнати (зокрема, відсутність таблички з написом «нарадча кімната»), про порушення таємниці нарадчої кімнати є безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, а технічний відеозапис судового засідання не підтверджує дані обставини.
       Щодо посилання в апеляційній скарзі на тривалість ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору, апеляційний суд зазначає наступне.
       Цивільно-процесуальним законом не регламентовано час перебування суду у нарадчій кімнаті.
       Частиною 1 ст. 268 ЦПК України передбачено право суду проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду (скорочене рішення).
З протоколу судового засідання від 19.06.2024 вбачається, що о 12:58:26 головуючий суддя видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, а о 13:00:19 повернувся до зали судового засідання та проголосив вступну та резолютивну частини рішення (а.с. 208 т. 1).
Перебування судді у нарадчій кімнаті у період часу, якого, за міркуванням скаржника, недостатньо для ухвалення рішення, не може свідчити про порушення судом норм процесуального права чи невідповідність рішення вимогам законності і обґрунтованості.
Враховуючи те, що судом першої інстанції було ухвалене скорочене рішення суду, на думку колегії суддів апеляційного суду, виготовлення скороченого тексту не потребувало значної витрати часу.
       Наявність технічних описок, допущенних судом першої інстанції, на які вказував позивач в апеляційній скарзі, також не свідчить про порушення норм процесуального права, адже може бути підставою для їх виправлення у передбаченому ЦПК України порядку.
       З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про допущення місцевим судом порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 червня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24 грудня 2024 року.
.
Головуючий суддя                                                  Т.В. Одринська

Судді                                                                         О.О. Панченко

О.Ю. Кузнєцова