ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

30 січня 2025 року 	м.Суми	

Справа №576/2871/23 
Номер провадження 22-ц/816/188/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Рунова В. Ю. 
з участю секретаря судового засідання – Назарової О.М.

у присутності:
представника відповідачки ОСОБА_1 – адвоката Пєтухова Андрія Юрійовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем,
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2024 року у складі судді Колодяжного А.О., ухвалене в м. Глухів Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з вказаним позовом.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона проживала з ОСОБА_5 . Під час спільного проживання у них народилася дитина – син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки позивачка з ОСОБА_5 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, то запис про батька дитини було зроблено в порядку, визначеному ст. 135 СК України за вказівкою матері. Шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 так і не було зареєстровано та в подальшому він пішов від них.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Після смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на квартиру в АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги є також відповідачі: мати ОСОБА_5 – ОСОБА_4 , та його дочка – ОСОБА_1 . На цей час син позивачки не може реалізувати своє право на спадщину за законом як дитина спадкодавця.
Посилаючись на вказані обставини, просить встановити батьківство ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Встановлено батьківство ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Пєтухова А.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неврахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не було відкладено судове засідання, призначене на 11 квітня 2024 року, хоча представником відповідачки було подано заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні. Крім того, з моменту вступу у справу як представника відповідача він був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, у зв`язку з чим не міг подати заперечення чи будь-які пояснення. У рішенні суд не мотивував, чому вважає причини відсутності неповажними та чому не відклав розгляд справи. 
Наголошує на тому, що висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин 2, 3 ст. 89 ЦПК України. 
Звертає увагу суду на те, що позивачка зазначила недостовірну інформацію щодо мети встановлення факту батьківства, оскільки ОСОБА_5 був військовослужбовцем та загинув внаслідок поранення, причина смерті пов`язана із захистом Батьківщини, а тому позивачка знала про передбачену виплату одноразової грошової допомоги.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо встановлення факту батьківства ще до смерті ОСОБА_5 . Про те, що до вагітності ОСОБА_5 та позивачка проживали разом, вели спільне господарство або ж після народження він мав відношення до його виховання чи утримання доказів немає.
Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Скаржник не навів жодних аргументів по суті спору, які б спростували висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову. Апелянт не зазначив, який, на його думку, доказ по справі не відповідає критеріям належності та допустимості та чому не надав інших доказів на противагу наявним у матеріалах справи. Відповідач жодного разу в судові засідання не з`являлась, лише через 4 місяці після відкриття провадження у справі вирішила скористатись правовою допомогою, фактично після спливу усіх можливих строків розгляду справи. Вважає доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо необхідності чергового відкладення розгляду справи проявом зловживання стороною своїми процесуальними правами. Обставин, які відповідач мала намір особисто повідомити суд, заява її представника про відкладення розгляду справи не містила. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Глухів Сумської області народився ОСОБА_3 , про що 14 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області складено відповідний запис № 140. Матір`ю дитини зазначена ОСОБА_2 , а батьком – ОСОБА_6 (а.с. 8). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер в с. Рівнопіль Волноваського району Донецької області (а.с. 10-11). 
На підтвердження своїх вимог позивачка надала фотокартки, на яких, за її твердженням зображені ОСОБА_5 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при спільному проживанні, та фотокартку з траурної церемонії прощання з ОСОБА_5 (а.с. 12-13); скріншоти з месенджеру Viber (а.с. 14-16). 
Згідно висновку експерта № 2523-МГ від 14 грудня 2023 року за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи, загиблий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вірогідність того, що ОСОБА_5 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (а.с. 41-43).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, оцінивши докази у справі, зокрема висновок експерта молекулярно-генетичного дослідження, вважав доведеним факт батьківства ОСОБА_5 щодо дитини – ОСОБА_3 , а тому дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду узгоджуються з вимогами закону та обставинами справи.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду (частина перша статті 128 СК України).
Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 613/96/21 (провадження № 61-11529св22).
Суд першої інстанції належно оцінивши докази у їх сукупності, зокрема висновок експерта № 2523-МГ від 14 грудня 2023 року за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи, згідно якого вірогідність того, що ОСОБА_5 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає не менше 99,999%, дійшов правильного висновку про наявність підстав для встановлення факту батьківства ОСОБА_5 щодо дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи відомостей про те, що до вагітності ОСОБА_5 та позивачка проживали разом, вели спільне господарства, або, що після народження дитини він приймав участь у вихованні та утримання дитини, оскільки походження дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_5 підтверджується висновком експерта № 2523-МГ від 14 грудня 2023 року, а на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. 
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права щодо незадоволення клопотання представника відповідачки про відкладення судового засідання слід зазначити наступне.
11 квітня 2024 року до місцевого суду надійшла заява адвоката Пєтухова А.Ю. про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, доказів на підтвердження чого він не надав. В судовому засіданні 11 квітня 2024 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача, так як розгляд справи відкладався неодноразово за клопотанням представника відповідача, крім того, справа стосується інтересів дитини. 
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою представника відповідача в судове засідання (11 січня 2024 року, 13 березня 2024 року). Доказів поважності причин неявки в судове засідання, призначеного на 11 квітня 2024 року, адвокат Пєтухов А.Ю. до клопотання про відкладення судового розгляду справи не додав.
Представник відповідачки – адвокат Пєтухов А.Ю. зазначає, що з моменту вступу у справу як представник відповідачки він був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, у зв`язку з чим не мав змоги подати заперечення чи будь-які пояснення. З цього приводу колегія суддів зауважує, що договір № 16/Ц про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Андрія Пєтухова» було укладено 13 лютого 2024 року, представник відповідачки був не позбавлений можливості надати пояснення по справі до розгляду судом справи по суті (11 квітня 2024 року).
З огляду на зазначене, порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Пєтуховим Андрієм Юрійовичем, залишити без задоволення.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 30 січня 2025 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   В. Ю. Рунов