Номер провадження: 22-ц/813/770/25 
Справа № 523/10468/22
Головуючий у першій інстанції Вороненко Д.В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2025 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на рішення Кодимського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Вороненко Д.В. 01 листопада 2023 року у м. Кодима Одеської області, -

встановила:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із вищевказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 17.09.2021 року о 15 год. 51 хв. на а/д М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ 81 км + 450 м, в Миколаївській області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mersedes-Benz 814, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , який не дотримався безпечної дистанції та швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення із декількома транспортними засобами, що зупинились попереду, зокрема автомобіль SUBARU FORESTER, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 року у справі № 523/17642/21 відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення ним п. 13.1 Правил дорожнього руху. Автомобіль Mersedes-Benz 814, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , а його цивільно-правова відповідальність була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», згідно Полісу №202181663 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.12.2020 року. Однак, позивач зазначав, що згідно висновку експерта №46/21-Е від 25.10.2021 року йому було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 81862,90 грн. Тому, 17.11.2021 року ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про настання страхової події та надав копії документів для отримання належного страхового відшкодування, але ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 66306,50 грн. Позивач вказував, що зазначена сума страхового відшкодування на 12956,40 грн менша, ніж вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому, позивач також відзначав, що вартість понесеного ним відновлювального ремонту становить 103852 грн., а відтак, з ОСОБА_2 підлягають стягненню 24589,10 грн., як різниця між здійсненими витратами на відновлення свого порушеного права та страховим відшкодуванням. У зв`язку із викладеним, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 12956,40 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача різницю між здійсненими витратами на відновлювальний ремонт автомобіля та належним страховим відшкодуванням у розмірі 24589,10 грн.; стягнути з відповідачів ТДВ СК «Альфа-Гарант» і ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування судових витрат, а саме у вигляді витрат на професійну правничу допомогу відповідно до актів приймання-передачі послуг, у вигляді витрат на проведення експертизи в розмірі 2600 грн. та у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.
Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 01.11.2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено.
Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 12956,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між здійсненими витратами на відновлювальний ремонт автомобіля та належним страховим відшкодуванням у розмірі 24589,10 грн.
Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 342,37 грн. та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, у розмірі 897 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 650,02 грн. та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, у розмірі 1703 грн.
В апеляційній скарзі представник ТДВ СК «Альфа-Гарант», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до ТДВ СК «Альфа-Гарант», відмовити.
Таким чином, оскільки вказане судове рішення оскаржується лише ТДВ СК «Альфа-Гарант» то, відповідно, воно підлягає перегляду виключно у частині позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа-Гарант.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно аварійного сертифікату №59-D/95/1 від 10.10.2021 року вартість матеріальної шкоди з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу з урахуванням ПДВ, становить 45463,26 грн., без врахування ПДВ – 37886,05 грн. Оскільки апелянту станом на 11.11.2021 року не було надано належних доказів понесених витрат з оплати ПДВ, а саме актів виконаних робіт, рахунків, платіжних доручень, то Товариством, згідно ст. 36 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», було складено та затверджено розрахунок страхового відшкодування і страховий акт, та виплачено страхове відшкодування у розмірі 35286,05 грн. за вирахуванням 20 % ПДВ та франшизи (2600 грн.) на рахунок, вказаний заявником. Після надання позивачем акту виконаних робіт №56 від 29.12.2021 року страховиком було переглянуто розмір страхового відшкодування та 09.02.2022 року здійснено доплату до раніше виплаченого страхового відшкодування в розмірі 31020,45 грн. Оскільки у Товариства відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного в звіті №46/21-Е від 25.10.2021 року, виконаного на замовлення позивача, то підстав для задоволення позовних вимог у суду першої інстанції не було. Крім того, позивач не надав належних, достатніх доказів, які б спростували розрахунки страховика, здійснені на підставі акту виконаних робіт та аварійного сертифікату №59-D/95/1 від 10.10.2021 року.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що 17.09.2021 року о 15 год. 00 хв., в Миколаївській області, а/д М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» 81 км+450 м, с. Красне, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz 814, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , рухався зі сторони м. Миколаєва в бік м. Одеси був не уважний, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався спереду, в наслідок зіткнення транспортний засіб самовільно продовжив рух та допустив зіткнення зі спереду стоячим транспортним засобом Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 , в наслідок чого транспортний засіб самовільно продовжив рух та допустив зіткнення з транспортним засобом Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2021 року (т. а.с.13-14) відповідача ОСОБА_2 , за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення № 523/17642/21, яка набрала законної сили 16.11.2021 року, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення ним пунктів 2.3(б) і 13.1 Правил дорожнього руху.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно, факт дорожньо-транспортної пригоди, обставини її вчинення, а також винуватість відповідача ОСОБА_2 у вищевказаній ДТП, є доведеними обставинами і доказуванню у даній цивільній справі не підлягають.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , власника транспортного засобу Mersedes-Benz 814, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу № 202181663 від 14.12.2020 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв в період 19.12.2020 року по 18.12.2021 року (т.1 а.с.146).
Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 ТСЦ 5152 від 10.10.2020 року (т.1 а.с.4, 58).
У зв`язку із фактом ДТП, ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою від 21.09.2021 року про страхове відшкодування (т.1 а.с.147) .
В аварійному сертифікаті 59-D/95/1 з розрахунку вартості матеріального збитку завданого транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 10.10.2021 року спеціалістом (аварійним комісаром) ОСОБА_6 , було визначено ринкову вартість даного транспортного засобу до моменту пошкодження у розмірі 172946,70 грн., а коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу був визначений у показнику 0,7, які в подальшому застосовувалися ТДВ СК «Альфа-Гарант» при здійсненні розрахунку розміру страхового відшкодування (а.с. 150).
11.11.2021 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт № ЦВ/21/5619, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 35286,05 грн. (т.1 а.с.152).
З копії платіжної інструкції від 11.11.2021 року № 24240 АТ «ПРАВЕКС БАНК» вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 35286,05 грн. (т.1 а.с.155).
У наступному, представник позивача ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою від 17.11.2021 року, в якій зазначав, що дійсна матеріальна шкода внаслідок настання страхового випадку становить 81862,9 грн. та, з врахуванням вже виплаченої суми 35286,05 грн., просив здійснити доплату ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 46576,85 грн.
09.02.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт № ЦВ/21/5619/1, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 в сумі 31020,45 грн. (т.1 а.с.154).
Згідно копії платіжної інструкції від 09.02.2021 року № 27014 АТ «ПРАВЕКС БАНК», ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 31020,45 грн. (т.1 а.с.156) 
Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, сплаченого ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , складає 66306,5 грн. (35286,05 грн. + 31020,45 грн. = 66306,5 грн.).
З копії акту надання послуг № 56 від 29.12.2021 року ФОП ОСОБА_7 вбачається, що загальна вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля Subaru Forester, державний номер НОМЕР_2 , становить 57258 грн., а загальна вартість використаних запасних частин і розхідних матеріалів становить 46594 грн. (т.1 а.с.73)
Таким чином загальна вартість послуг, наданих ФОП ОСОБА_7 позивачу ОСОБА_1 , склала 103852 грн. (57258 грн. + 46594 грн. = 103852 грн.), що підтверджує розрахунок (т.1 а.с.74).
ОСОБА_1 сплатив ФОП ОСОБА_7 за ремонт автомобіля Subaru Forester, державний номер НОМЕР_2 , загальну суму 103852 грн., а саме:
- 16.12.2021 року - 35000 грн., що підтверджує копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 14 (т.1 а.с.75);
- 23.12.2021 року - 41000 грн., що підтверджує копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 15 (т.1 а.с.76);
- 29.12.2021 року - 27852 грн., що підтверджує копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 15 (т.1а.с.76).
Висновком експерта № 46/21-Е, складеного судовим експертом Вітвіцьким І.І. 25.10.2021 року за результатом автотоварознавчого дослідження було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Subaru Forester, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 17.09.2021 року, складає 81862 грн. 90 коп. При цьому, зазначений розмір розрахований з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ порівнюваного показнику 0,7 (70 %), тобто такому самому коефіцієнту фізичного зносу як той, що був застосований ТДВ СК «Альфа-Гарант» при розрахунку розміру страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Forester, державний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталося 17.09.2021 року, складає 159128,78 грн. (т.1 а.с.15-37)
У дослідній частині згаданого вище висновку експерта визначено, що ринкова вартість досліджуваного автомобіля на момент події, що сталася 17.09.2021 року, приймається рівною 167695 грн. (т.1 а.с.72)
У зв`язку із викладеним, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Subaru Forester, реєстраційний номер НОМЕР_2 , як в розмірі визначеному експертом – 159128,78 грн., так і в розмірі, фактично сплаченим позивачем ОСОБА_1 в сумі 103852 грн., не перевищує ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу на момент ДТП, визначеної спеціалістом (аварійним комісаром) у аварійному сертифікаті 59-D/95/1, складеному 10.10.2021 року, у розмірі 172946,70 грн., та визначеної експертом у висновку експерта № 46/21-Е, складеному 25.10.2021 року, у розмірі 167695 грн.
Вказані обставини підтверджують доцільність відновлення пошкодженого транспортного засобу.
У заяві представника позивача ОСОБА_1 від 19.01.2022 року повторно порушено вимогу про здійснення доплати позивачу страхового відшкодування, однак дана вимога ТДВ СК «Альфа-Гарант» не була задоволена (т.1 а.с.70-71).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як вже вказувалось вище, ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу ОСОБА_1 , як потерпілому, страхове відшкодування, з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу, у загальному розмірі 66306,5 грн.
Однак, судом правильно враховано, що згідно висновку експерта № 46/21-Е, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Subaru Forester, пошкодженого в результаті ДТП від 17.09.2021 року, з врахуванням фізичного зносу транспортного засобу, складає 81862 грн. 90 коп.
Із розрахунку, наведеного судовим експертом у висновку вбачається, що при здійсненні даного розрахунку було враховано коефіцієнт фізичного зносу – 0,7.
Суд першої інстанції, визначаючи шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка становить розмір страхового відшкодування, між розміром, визначеним страховиком та судовим експертом - обґрунтовано надав перевагу саме розміру, визначеному судовим експертом, оскільки останній атестований Мін`юстом, відомості про експерта наявні в Реєстрі атестованих судових експертів, та він не є зацікавленою особою, на відміну від страховика.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 12956 грн. 40 коп., як різниці між дійсним розміром завданої шкоди внаслідок настання страхового випадку в сумі 81862 грн. 90 коп., та фактично сплаченим страховиком розміром цієї шкоди в сумі 66306 грн. 50 коп., тобто 81862,90 грн. – 66306,50 грн. = 12956,4 грн. 
Необгрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» про те, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду, із посиланням на абзац четвертий п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 року № 5, оскільки дане роз`яснення надавалось на час чинності ЦПК України в редакції 2004 року (ст. 143-144 вказаного Кодексу). 
Однак, у 2017 році були внесені зміни до ЦПК України, та діюча ч. 1 ст. 106 ЦПК України передбачає можливість подання учасником справи до суду висновку експерту, складеного на його замовлення. 
Колегія суддів також звертає увагу апелянта на те, що чинне законодавство не містить обмежень для потерпілої у ДТП особи щодо замовлення власної експертизи або експертного дослідження для визначення збитків, понесених внаслідок ДТП
Колегія суддів враховує і той факт, що у випадку незгоди із сумою матеріального збитку, встановленою висновком експерта у справі, ТДВ СК «Альфа-Гарант» не було позбавлено передбаченого законом права заявити у суді першої інстанції клопотання про проведення відповідної судової експертизи, що апелянтом зроблено не було.
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам відзиву на позовну заяву, які суд першої інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07.09.2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. 367, 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» – залишити без задоволення.
Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01 листопада 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 20 січня 2025 року.
                                       
Судді Одеського
апеляційного суду                                                С.О. Погорєлова

       А.П. Заїкін

       О.М. Таварткіладзе