ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2025 року                                 
м. Харків
справа № 638/17162/23
провадження № 22-ц/818/703/25 
Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач – Акціонерне Товариство « Акцент Банк»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року в складі судді Цвірюка Д.В.,-
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року АТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 26.10.2017 року станом на 28.09.2023 року в загальному розмірі 34 501,47 грн, що складається із заборгованості за кредитом – 19 893,49 грн, заборгованості по відсоткам – 14 607,98 грн, також позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.10.2017 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (скорочена назва Акціонерного товариства «Акцент-Банк») з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі відповідно до умов договору. Відповідач своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не повернув, чим не виконав зобов`язання за договором. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 28.09.2023 року відповідач має заборгованість в сумі 34 501,47 грн, що складається із заборгованості за кредитом – 19 893,49 грн та заборгованості по відсоткам – 14 607,98 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що АТ «Акцент Банк» не довело укладання з ОСОБА_1 договору про надання банківських послуг на умовах, які зазначені у позові. А саме матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерному товаристві «Акцент-Банк», ознайомився і погодився Витягом з Тарифів та Витягом з Умов в редакції, що була надана суду. а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови кредитування, зокрема щодо відсотків. Також, судом встановлено, що станом на дату звернення до суду відповідач повернув позивачу позичені кошти, а отже виконав свої зобов`язання за договором кредиту, що підтверджується наданим позивачем розрахунком та випискою по картці.

Не погодившись з рішенням суду Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось з апеляційною скаргою. Просило заочне рішення суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, не звернув увагу на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що оскільки боржник користувалася кредитом, він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг і погодився з ними, так як даний кредитний договір є договором оферти. Позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і повинен сплачувати процентну ставку. Зазначив, що банком надано також підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко вказані всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису. Суд застосував до спірних правовідносин не релевантну судову практику.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилається на те, що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Викладені апелянтом доводи висновків суду не спростовують. 
Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 26.10.2017 року ОСОБА_1 підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». Анкета - Заява містить лише персональні дані позичальника та його контактну інформацію. При цьому розмір процентної ставки за користування кредитом та штрафи у заяві не зазначені. Також у анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 26.10.2017 року інформація про підписання позичальником Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» відсутня.
У Анкеті - Заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця Заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.
З паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» вбачається, що він містить інформацію й, зокрема, про основні умови кредитування з урахуванням потреб споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту за картками «Універсальна», «Універсальна GOLD». Крім того, згідно відомостей споживчого паспорту який підписаний відповідачем 26.10.2017 року, інформація в паспорті зберігає чинність та є актуальною лише до 31.12.2017 року. В той же час даний паспорт не містить даних щодо обрання конкретної відсоткової ставки відповідачем. 
Згідно довідки за картками, ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано наступні картки: № НОМЕР_2 , строком дії до серпня місяця 2026 року; № НОМЕР_3 , строком дії до вересня місяця 2021 року; № НОМЕР_4 , строком дії до березня місяця 2021 року; № НОМЕР_5 , строком дії до грудня місяця 2024 року.
Відповідно до довідки за лімітами ОСОБА_1 за період з 26.10.2017 року по 28.09.2023 року було встановлено наступні кредитні ліміти: 26.10.2017 року 15:44:55 встановлено кредитний ліміт 15000 грн; з 20.01.2019 року 17:04:12 кредитний ліміт збільшено до 20000 грн; з 25.01.2019 року 11:16:24 кредитний ліміт збільшено до 25000 грн; з 20.11.2021 року 07:32:00 кредитний ліміт зменшено до 21710 грн; з 29.01.2023 року 09:57:27 кредитний ліміт зменшено до 19893,49 грн; з 25.04.2023 року 04:35:25 кредитний ліміт збільшено до 19900 грн.
Згідно з наданим Банком розрахунком, ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 28.09.2023 року внаслідок невиконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором має заборгованість у розмірі 34 501,47 грн, що складається з: 19 893,49 грн - заборгованість за кредитом; 14 607,98 грн - заборгованість по відсоткам; 0,00 грн. – штрафи.
Даними виписки по рахунку ОСОБА_1 , підтверджується, що за період з 26.10.2017 року по 28.09.2023 року сума позичених грошових коштів складає 180 388,95 грн, сума зарахованих коштів - 145 860,33 грн, сума комісій 1661,47 грн та кешбеку 68,72 грн.
Банк також додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті https://a-bank.соm.ua/terms/ в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», які не містять підпису відповідача.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк  або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої  статті 634  ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.
Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять підтверджень того, що підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку відповідач ознайомився та погодився Тарифами та Умовами в редакції що надана суду та вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, містили умови про сплату відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному у позові порядку. 
Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку, який є в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.10.2017 шляхом підписання заяви-анкети. 
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509  ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11  Закону  України   від 12  травня  1991  року  №  1023-XII  «Про  захист  прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із відповідачем Акціонерне товариство «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про підписання боржником Паспорту споживчого кредиту, оскільки наданий суду Паспорт електронним цифровим підписом відповідача в порядку встановленому законом не підписаний. 
Також, колегія зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26.10.2017 у вигляді підписаної сторонами заяви-анкети не містить відомостей про строк повернення кредиту (користування ним).
Виходячи з наведеного колегія суддів погоджуючись з висновками суду, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості у зв`язку з виконанням свої зобов`язання щодо повернення кредиту.
З наданого Акціонерним товариством «Акцент-Банк» розрахунку вбачається, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором визначено з урахуванням відсотків, які нараховані згідно з умовами обслуговування рахунків фізичної особи, а тому цей розрахунок не є належним доказом щодо розміру коштів, які фактично отримані позичальником, та його заборгованості.
ОСОБА_1 надано кредитний ліміт в розмірі 15000 грн, який в подальшому збільшено до 19900 грн. Як вбачається з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 активно користувався платіжною карткою, як на оплату, так і на поповнення карткового рахунку.
Із виписки по картці за період з 26.10.2017 року по 28.09.2023 року, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей, вбачається, що за вказаний період на рахунок ОСОБА_1 було надходжень усього на суму 145 860,33 грн.
За вказаний період відповідачем було витрачено суму у розмірі 180 388,95 грн, до якої також входить 45 373,89 грн стягнутих та спрямованих позивачем на погашення відсотків по укладеному договору б/н від 26.10.2017 року.
Таким чином, судова колегія погоджується, що частину із сплачених відповідачем коштів у сумі 45 373,89 грн позивачем безпідставно було спрямовано на погашення відсотків, оскільки анкета-заява від 26.10.2017 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків.
З досліджених судом розрахунком та випискою по картці вбачається, що станом на дату звернення до суду відповідач повернув позивачу витрачені кошти( 180 388,95 (сума витрат) – 45 373,89 (сума безпідставно нарахованих відсотків) – 145 860,33 (сума зарахувань)), а отже виконав свої зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується наданим позивачем.
Суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент Банк» - залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         О. Ю. Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна 

                                                                       Н.П. Пилипчук