ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2025 р. 	Справа № 440/10191/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 13.11.24 по справі № 440/10191/24
за позовом                        ОСОБА_1  
до                       Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                             
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2021-2023роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 05.03.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити з 05.03.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021, 2022 та 2023 роки та провести відповідні виплати. 
Вимоги вмотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено в обчисленні пенсії, виходячи із середніх показників за 2021, 2022, 2023 роки. Позивач зазначила, що з 2014 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", котрий передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, відтак призначення їй пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV вперше відбулося у 2024 році, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був нарахувати пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, тобто 2021, 2022, 2023 роки.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії   ОСОБА_1 за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 05.03.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021, 2022, 2023 роки, з урахуванням проведених виплат.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій вказуючи, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, винесеним з порушення норм матеріального право, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 по справі №440/10191/24 та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що за матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, з 30.12.2014 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1058 з урахуванням статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". На підставі заяви від 05.03.2024, з вказаної дати позивача переведено на пенсію за віком згідно Закону №1058-IV. Розрахунок пенсії з 05.03.2024 здійснено із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески. Разом з тим апелянт посилається на те, що право на призначення пенсії використано позивачем у 2014 році, для застосування при переведенні на пенсію за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2021-2023 роки, який враховується при призначенні пенсій у 2024 році, підстави відсутні, оскільки це суперечить вимогам статті 45 Закону №1058-IV.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач з грудня 2014 року отримувала пенсію за вислугу років як працівник освіти відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується копією пенсійного посвідчення, матеріалами пенсійної справи та не заперечується сторонами .
У зв`язку з досягненням 60-річного віку позивач у березні 2024 року звернулася до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію за віком, як наслідок, з 05.03.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV .
02 липня 2024 року позивач подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області заяву від 26.06.2024, в якій просила перерахунок пенсії з урахуванням показників середнього заробітку в Україні за 2021 - 2023 роки.
Листом від 15.07.2024 на заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило, що враховуючи те, що право на призначення пенсії використано нею у 2014 році, для застосування при переведенні на пенсію за віком показника середньої заробітної плати в Україні за 2021 - 2023 роки, який враховується при призначенні пенсій у 2024 році, підстави відсутні, оскільки це суперечить вимогам статті 45 Закону №1058-IV.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернулася до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01 січня 2004 року набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, який врегулював принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Пункт 4 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV визначив, що у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Відповідно до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV (в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV регламентовано порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії.
Так, за приписами частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991 (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що частина третя статті 45 Закону № 1058-ІV регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, визначаючи, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.
Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17.
У випадку призначення особі пенсії за Законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
Подібний правовий підхід викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.
Колегія суддів зазначає, що з грудня 2014 року до 05.03.2024 позивач отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ, який передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії, у порівнянні із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
До призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV, позивач не користувалася жодним з видів пенсії, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, тому призначення відповідачем останній пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV у березні 2024 року відбулося вперше.
Тож звертаючись до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивач вперше використала своє право на призначення пенсії згідно з даним законом.
У цьому разі при призначенні пенсії вперше за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV для розрахунку пенсії має враховуватися показник середньої заробітної плати за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії вперше за цим Законом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що в даному випадку відповідач мав призначити позивачу пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, оскільки показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення вперше пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 19.01.2022 року у справі №528/639/17 від 06.03.2018 у справі №520/6664/17, від 05.07.2018 у справі №565/645/17, від 22.01.2019 у справі №577/2457/17, від 14.02.2018 у справі №465/5246/17, від 06.02.2019 у справі №333/1856/17, від 31.01.2025 у справі №200/1478/24.
Отже, відмовляючи у перерахунку позивачу пенсії, призначеної вперше згідно з частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, відповідач помилково ототожнює поняття "переведення на інший вид пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії з 05.03.2024 відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області протиправно не здійснено позивачеві призначення пенсії, згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, тобто враховуючи показник середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.
Таким чином, суд першої інстанції обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов вірного висновку про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 05.03.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021, 2022, 2023 роки, з урахуванням проведених виплат.
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2024 по справі № 440/10191/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.В. Присяжнюк