У Х В А Л А
18 березня 2025 року
м. Київ
справа № 465/4217/14
провадження № 61-2289ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Львівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович, Садовий кооператив «Перемога», про визнання недійсними заповіту, відмови від прийняття спадщини, договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування та
ВСТАНОВИВ:
У липні 2014 року    ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом, з урахуванням уточнень до якого просила продовжити позовну давність; визнати недійсною відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини на користь відповідача 
від 25 лютого 2003 року; визнати недійсним заповіт  ОСОБА_3 від 12 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського територіального округу Кулиняком І. Я.; визнати недійсним договір дарування    ОСОБА_2 квартири   АДРЕСА_1 від 05 січня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кулиняком І. Я. та його реєстрацію; визнати за нею право власності в порядку спадкування на: 1/2 ідеальну частину квартири  АДРЕСА_1 ; 1/2 ідеальну частину земельної ділянки в садовому кооперативі «Перемога» на території Конопницької сільської ради та 1/2 садового будинку; 1/2 ідеальну частину автомобіля з причепом; половину грошових вкладів; стягнути судові витрати. 
11 травня 2016 року рішенням Франківського районного суду м. Львова в задоволенні позову ОСОБА_1  відмовлено.
Справа розглядалася судами неодноразово.
28 січня 2025 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Заповіт, вчинений 12 вересня 2006 року ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І. Я. та зареєстрований в реєстрі за № 3738, визнано недійсним.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 
5/12 частин садового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 
5/12 частин земельної ділянки, площею 0,0550 га, яка розташована на території Конопницької сільської ради, для ведення садівництва з кадастровим номером 4623683400:03:000:0122.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 
5/12 частин автомобіля марки ВАЗ - 21051, державний номерний знак НОМЕР_1 , 
1988 року випуску.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 
5/12 частин причепа МАЗ-8114, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1990 року випуску.
Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 
5/12 частин грошових вкладів, відкритих у Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_4 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
01 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на на постанову Львівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, в якій просить її скасувати в частині відмови визнання недійсним договору дарування від 05 січня 2007 року 1/2 частини квартири та відмови ОСОБА_3 від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд не врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 910/23428/17, 
від 10 квітня 2020 року в справі № 522/22023/16-ц, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктами 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суди не дослідили зібрані в справі докази, суд необґрунтовано відхилив клопотання учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження в справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Львівського апеляційного суду від 28 січня 
2025 року.
Витребувати з Франківського районного суду м. Львова цивільну справу 
№ 465/4217/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк Ігор Ярославович, Садовий кооператив «Перемога», про визнання недійсними заповіту, відмови від прийняття спадщини, договору дарування, визнання права власності в порядку спадкування.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 О. М. Ситнік
                                                                                                             В. М. Ігнатенко
                                                                                                             І. М. Фаловська