ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" січня 2025 р.                                 Справа № 925/631/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Демидової А.М.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Владимиренко С.В. 
 
розглянувши в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ)
на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.08.2024 (суддя Кучеренко О.І.)
у справі № 925/631/24 Господарського суду Черкаської області
за позовом Приватного підприємства "Надія"
до: 1. Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
       2. Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про стягнення 81 052,00 грн

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог
У травні 2024 року Приватне підприємство "Надія" (позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (відповідач-1) та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (відповідач-2) про стягнення 81 052,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що  постановами відповідача від 11.06.2018 накладено на Приватне підприємство "Надія" штрафи за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 20/448 на суму 651 940,00 грн, № 21/449 на суму 88 100,00 грн та № 22/450 на суму                 70 480,00 грн, які були перераховані позивачем у межах зведеного виконавчого провадження № 59350942 на рахунок Центрального відділу ДВС разом із виконавчим збором. У подальшому наведені постанови було визнано протиправними та скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023. На думку позивача, скасування постанов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради від 11.06.2018, які були підставою відкриття виконавчих проваджень про стягнення штрафів та виконавчого збору, є підставою для повернення позивачу сплаченого сумарно в розмірі 81 052,00 грн виконавчого збору на підставі положень статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду Черкаської області області від 08.08.2024 у справі                        № 925/631/24 позов задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Надія" 81 052,00 грн виконавчого збору та 2 422,40 грн судового збору. У частині позовних вимог до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що в разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню, а відтак, наявні підстави для стягнення виконавчого збору в сумі 81 052,00 грн, які були стягнуті в ході виконавчих проваджень з виконання постанов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради від 11.06.2018 № 20/448, 21/449, 22/450 у порядку ст. 1212 ЦК України. При цьому судом визначено, що рішення у справі є таким, що ухвалено на користь позивача, втім таке рішення підлягає виконанню шляхом стягнення спірної суми з Державного бюджету України, а також судові витрати в справі підлягають стягненню з Державного бюджету України (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів          
Не погодившись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.08.2024 у справі № 925/631/24,  Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема,               ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", п. 3 розд. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 489/20802, ст. 1212 ЦК України, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в частині стягнення з Державного бюджету України на користь позивача 81 052,00 грн виконавчого збору та 2 422,40 грн судового збору.
Зокрема, скаржник зазначає, що постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчих провадженнях № 59935641, № 59935296 та № 59935071 є чинними, а відтак, правова підстава, на якій засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна, не відпала, а тому відсутні підстави для застосування ст. 1212 ЦК України.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті           
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2024 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.08.2024 у справі № 925/631/24; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 25.11.2024.
Позиції учасників справи
Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що скасування судового рішення у зв`язку з виконанням якого було стягнуто виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже, правова підстава для їх стягнення відпала. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
За результатами проведеної в період з 11.05.2018 до 29.05.2018 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради позапланової перевірки дотримання Приватним підприємством "Надія" як замовником та підрядником вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: будівництво висотного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по вул. Благовісній, 210 у місті Черкаси, 29.05.2018 складено акт перевірки та винесено приписи № 14 та № 15.           
11.06.2018 на підставі наведених приписів Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради прийнято постанови про накладення на Приватне підприємство "Надія" штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 20/448 на суму 651 940,00 грн, № 21/449 на суму 88 100,00 грн та № 22/450 на суму                70 480,00 грн.
У подальшому правомірність зазначених вище постанов було оскаржено Приватним підприємством "Надія" у Черкаському окружному адміністративному суді, який рішенням від 14.11.2018 у справі № 823/2498/18 позов задовольнив. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 скасовано та в позові відмовлено.
Постановами заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Купчин О.С. від 07.11.2019 відкрито виконавчі провадження: № 59935641 - з примусового виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради № 20/448 від 11.06.2018 про стягнення штрафу в розмірі 651 940,00 грн; № 59935296 - з примусового виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради № 21/449 від 11.06.2018 про стягнення штрафу в розмірі 88 100,00 грн; № 59935071 - з примусового виконання постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради № 22/450 від 11.06.2018 про стягнення штрафу в розмірі 70 480,00 грн. Вказані виконавчі провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження № 59350942.
07.11.2019 у виконавчому провадженні № 59935141 прийнято постанови про стягнення з Приватного підприємства "Надія" на користь Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 65 194,00 грн виконавчого збору; у виконавчому провадженні № 59935296 - 8 810,00 грн виконавчого збору; у виконавчому провадженні № 59935071 - 7 048,00 грн виконавчого збору.
15.11.2019 на виконання наведених постанов Приватним підприємством "Надія" на рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби перераховано 892 193,90 грн згідно з платіжним дорученням № 59350942, в тому числі - 651 940,00 грн (сума штрафу згідно з постановою № 20/448 від 11.06.2018), 65 194,00 грн виконавчого збору та 207,30 грн виконавчих витрат у ВП № 59935641; 88 100,00 грн (сума штрафу згідно з постановою                № 21/449 від 11.06.2018), 8 810,00 грн виконавчого збору та 207,30 грн виконавчих витрат у ВП № 59935296; 70 480,00 грн (сума штрафу згідно з постановою № 22/450 від 11.06.2018),           7 048,00 грн виконавчого збору та 207,30 грн виконавчих витрат у ВП № 59935641. У призначенні платежу платіжного доручення зазначено "Оплата п/в №59350942 від 15.11.2019 про стягнення зг постанов Упр-ня Держ АБК ЧМР від 11.06.2018 №№22/450, 20/448, 21/449".
Згідно з платіжними дорученнями № 23296, № 23297 та № 23298 від 19.11.2019 Центральний відділ державної виконавчої служби перерахував до Державного бюджету України виконавчий збір у сумі 8 810,00 грн, 7 048,00 грн, 65 194,00 грн із кодом бюджетної класифікації 22070000.
Постановами заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Сніцар Н.П. від 20.11.2019 виконавчі провадження № 59935641, № 59935296, № 59935071 закінчені у зв`язку з їх повним фактичним виконанням на підставі пункту 9 частини першої статті             39 Закону України "Про виконавче провадження".
Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 скасовано рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2019, а справу                        № 823/2498/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі                      № 823/2498/18 рішення скасовано та прийнято нове рішення, яким постанови № 20/448,             № 21/449, № 22/450 від 11.06.2018 про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визнано протиправними та скасовано.
Листом від 21.03.2024 Приватне підприємство "Надія" звернулось до Міністерства юстиції України з вимогою про повернення (перерахування) коштів із бюджету 81 052,00 грн виконавчого збору, який було сплачено за трьома виконавчими провадженнями № 59935296, № 59935071 та № 59935641.
Листом № 48843/57670-33-24/20.3.2 від 29.03.2024 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повідомив позивача про надсилання заяви від 21.03.2024 за належністю для розгляду в межах компетенції до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України листом від 22.04.2024                      № 20448/7.2-24/вх.19677/7-24 повідомило позивача, що у зв`язку з тим, що виконавчі провадження № 59935296, № 59935071, № 59935641 завершені на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), відсутні підстави для повернення стягнутого виконавчого збору.
Вказані вище обставини і стали підставою для звернення Приватним підприємством "Надія" з позовом у даній справі.
Наказом Міністерства юстиції України від 20.02.2023 № 684/5 реорганізовано Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) шляхом приєднання до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з перейменуванням у Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є правонаступником відповідних реорганізованих відділів державної виконавчої служби.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
За змістом частин першої та другої статті 5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Статтею 15 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову), є предмет і підстава.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення та яка відповідно поєднується із способами захисту порушеного права.
Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.
Посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача, складає правові підстави позову.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини третьої статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Розглядаючи спір та ухвалюючи рішення, суд вирішує питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, а також те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин та, відповідно, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (стаття 237 ГПК України).
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак, наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві та в обраний ним спосіб, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (постанови Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі          № 910/8357/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту". 
Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі             № 487/10132/14-ц, від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц.
Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч. 3 ст. 1212 ЦК України).
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Основна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто, в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).
Матеріалами справи підтверджено, що у зв`язку з накладенням на позивача штрафів, Виконавчою служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавчі провадження: № 59935641, № 59935296, № 59935071 з примусового виконання постанов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради, які приєднано до зведеного виконавчого провадження           № 59350942, а 07.11.2019 прийнято постанови про стягнення з Приватного підприємства "Надія" на користь Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 65 194,00 грн виконавчого збору; у виконавчому провадженні № 59935296 - 8 810,00 грн виконавчого збору; у виконавчому провадженні № 59935071 - 7 048,00 грн виконавчого збору.
15.11.2019 на виконання наведених постанов Приватним підприємством "Надія" на рахунок Центрального відділу державної виконавчої служби перераховано 892 193,90 грн згідно з платіжним дорученням № 59350942, в тому числі 65 194,00 грн виконавчого збору та              207,30 грн виконавчих витрат у ВП № 59935641; 8 810,00 грн виконавчого збору та                207,30 грн виконавчих витрат у ВП № 59935296; 7 048,00 грн виконавчого збору та                 207,30 грн виконавчих витрат у ВП № 59935641.
19.11.2019 Центральним відділом державної виконавчої служби перераховано до Державного бюджету України виконавчий збір у сумі 8 810,00 грн, 7 048,00 грн,                          65 194,00 грн з кодом бюджетної класифікації 22070000 згідно з платіжними дорученнями      № 23296, № 23297 та № 23298.
У подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 у справі № 823/2498/18 постанови № 20/448, № 21/449 та № 22/450 від 11.06.2018 про накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності визнано протиправними та скасовано.
Згідно зі статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, та стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження належать до коштів виконавчого провадження.
Зокрема, витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень. 
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
У статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Згідно з ч. 7 наведеної статті у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 14.12.2022 у справі № 551/1099/21, скасування рішення, у зв`язку з виконанням якого стягнутий виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, є підставою для повернення відповідних коштів, адже правова підстава для їх стягнення є такою, що відпала.
Оскільки відповідно до наведених норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України.
При цьому місцевим господарським судом правомірно враховано правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 року у справі              № 910/5880/21, в якій Верховний Суд також зазначив, що суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі визнав протиправною та скасував адміністративний суд, можна стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як безпідставно утримувану. Отже, заявлена до стягнення сума підлягає стягненню на користь позивача саме з Державного бюджету України.
З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми виконавчого збору, стягнутого у зв`язку з виконанням актів, які згодом були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку.
З тих же підстав апеляційний господарський суд не приймає до уваги посилання скаржника на те, що постанови у виконавчих провадженнях, за якими було стягнуто спірний виконавчий збір, не скасовано, а виконавче провадження закінчено у зв`язку з виконанням, адже правовою підставою, яка згодом відпала, для стягнення сум штрафів та, відповідно, подальшого нарахування виконавчого збору за їх стягнення були саме скасовані в судовому порядку постанови.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Нормою статті 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.
Судові витрати
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
                                                            
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.08.2024 у справі № 925/631/24 залишити без змін. 
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.  
4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.
5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.
 
Головуючий суддя                                                            А.М. Демидова 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                С.В. Владимиренко