Справа № 151/394/24 
Провадження № 33/801/60/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Токарчук Л. Г.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року                                                                     м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., 
за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Шевченка Д.С. (в режимі відеоконференції),
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.122-2 та ч.1 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №290299, водій ОСОБА_1 29 травня 2024 року о 02:25 год по вул. Центральній, 163 в с. Ольгопіль Гайсинського району Вінницької області керуючи транспортним засобом ВАЗ 21144, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору та увімкненням звукового сигналу, чим порушив п.2.4 та 8,9 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №290298, водій ОСОБА_1 29 травня 2024 року о 02:25 год по вул. Центральній, 163 в с. Ольгопіль Гайсинського району Вінницької області керував транспортним засобом ВАЗ 21144, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Постановою Чечельницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року визнано винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605,60 грн на користь держави.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122-2 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини даної події, не перевірено достовірність обставин події, що викладені в документах, які містяться в матеріалах справ, на підставі яких із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, прийнято постанову про накладення на нього такого жорстокого адміністративного стягнення. Просив постанову суду в частині призначення покарання змінити, якою застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. 
В апеляційній скарзі вказує, що він не заперечує своєї вини у вчиненому правопорушенні, проте він є військовим та у своїй діяльності використовує транспортний засіб і у випадку позбавлення права керування транспортними засобами, не зможе виконувати свої безпосередні службові обов`язки.
Заслухавши адвоката Шевченка Д.С.,який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції  ст.130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає також у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння.
Згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у порушенні п. 2.5 ПДР України є правильними і узгоджуються з наявними та дослідженими судом доказами, а саме: 
-протоколом про адміністративне правопорушення серія ААД № 290298 від 29 травня 2024 року;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакцій № 45 від 29 травня 2024 року виданим КНП «Бершадська окружна лікарня інтенсивного лікування Бершадської міської ради», з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від медичного огляду на стан сп`яніння;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де ОСОБА_1 маючи ознаки сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, нечітку мову, хитку ходу в присутності лікаря відмовився від огляду.
Також, вказані обставини підтверджуються відеозаписом з місця події, відеофіксація велась на нагрудні бодікамери працівників поліції.
Крім того, правопорушник ОСОБА_1 сам не заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Отже вище перелічені докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності апеляційний суд не вбачає, що в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання скаржника стосовно призначення особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП штрафу в розмірі 17000 грн «без позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік» апеляційний суд визнає безпідставним з огляду на наступне.
Санкцією ч.1 статті 130 КУпАП передбачене одне єдине адміністративне покарання для водіїв, а саме - накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Як вбачається з тлумачення вищевказаної статті, позбавлення права керування транспортними засобами є основним, а не додатковим покаранням, а тому є обов`язковим до накладення судами.
Таким чином, в апеляційного суду відсутні підстави для накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
В силу ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
З огляду на що, апеляційний суд погоджується, що призначене покарання відповідає меті виховання особи та запобіганню вчиненню особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , нових правопорушень.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, апеляційний суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.С. та командира ВЧ НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 , в яких вони просили призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки санкція частини 1 статті 130 КУпАП не є альтернативною та передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, який обов`язково поєднаний із позбавленням права керування транспортними засобами.
Адміністративне стягнення накладено на нього у відповідності з вимогами ст.ст.27, 33 КУпАП.
Таким чином, слід визнати, що постанова суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень вимог законодавства України про адміністративні правопорушення, які б були підставою для його скасування чи зміни не встановлено.
Керуючись ст.130, ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 10 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                          В. В. Сопрун