УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/5291/24 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 279/5291/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені 
в с т а н о в и в:
У серпні  2024 року ТОВ  "Споживчий центр"  звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути із ОСОБА_1  на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 11.03.2024-100000995 від 11.03.2024 року у розмірі 7920,00 грн та судові витрати.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 11.03.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та  ОСОБА_1  укладено Кредитний договір №11.03.2024-100000995  шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору.  Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 4000 грн. строком на 42 дні за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт». Ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання, черговий період - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість станом на 21.04.2024 року у розмірі 7920,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4 000,00 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 3920,00 грн.   ОСОБА_1  у повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.
Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833) заборгованість за кредитним договором № 11.03.2024-100000995 від 11.03.2024 року у розмірі 4000 гривень, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1223 гривень 55 копійок.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ТОВ "Споживчий центр" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник  "Споживчий центр" зазначив, що при наданні оцінки доказам по справі місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо ненадання суду розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, що позбавило можливості перевірити законність їх нарахування у заявленому розмірі. Відповідно до умов Договору  ОСОБА_1   надано кредит у розмірі 4 000,00 грн. В матеріалах справи наявна Довідка-розрахунок заборгованості за кредитним – договором №11.03.2024-100000995 від 11.03.2024, щодо позичальника ОСОБА_1 , однак суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК під час розгляду справи не дослідив безпосередньо докази у справі, а саме довідку-розрахунок, а зазначив про відсутність відповідної довідки- розрахунку у матеріалах справи. Проте, відповідно до умов Договору розрахунок заборгованості по кредитному договору №11.03.2024-100000995 від 11.03.2024 здійснювався наступним чином 4 000,00 грн. (сума виданих кредитних коштів) * 2% (кредитна процентна ставка) * 14 (кількість днів первинного користування кредитними коштами за Договором) та дорівнює 1 120,00 грн. (80,00 грн. за один день користування Кредитом протягом первинного періоду). 4 000,00 грн. (сума виданих кредитних коштів) * 2,5% (кредитна процентна ставка) *28 (кількість днів первинного користування кредитними коштами за Договором) та дорівнює 2 800,00 грн. (3100,00 грн. за один день користування Кредитом протягом первинного періоду). Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт": Кількість днів користування кредитними коштами 14+28=42 днів Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами: 1 120,00 + 2 800,00 = 3 920,00 грн. Таким чином, нарахування процентів погоджено між сторонами умовами укладеного кредитного договору та здійснено відповідно до умов договору. Відповідачем належними доказами не спростовано існування заявленої позивачем заборгованості, не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів та належного виконання зобов`язання у визначені договором строки у повному обсязі. Звертав увагу, що інформація щодо підстав нарахування процентів за користування кредитними коштами міститься безпосередньо в кредитному договорі № 11.03.2024-100000995 від 11.03.2024. Таким чином, до суду було надано належні докази, що підтверджують розмір заборгованості ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст.368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Споживчий центр" не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 11.03.2024 року між ТОВ "Споживчий центр" та  ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №11.03.2024-100000995 шляхом підписання Заявки (а. с.8-15).
Відповідно до укладеного договору сума кредиту складає 4 000 грн., строк кредиту - 42 дні, датою повернення кредиту є 21.04.2024 року; процентна ставка - Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду "Економ". Первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування кредитом, протягом якого застосовується фіксована процента ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати позичальником повністю всіх процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів.
Пунктом 3.1 договору передбачено, що Кредитор зобов`язується надати Кредит Позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У пункті 4.3 договору зазначено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту – день нарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано Кредит.
Пунктом 4.3. договору передбачено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку, на який надано кредит.
Сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення кредиту позичальник у день цього повернення сплачує проценти за період фактичного користування кредитом (включаючи безпосередньо день надання кредиту) (пункт 4.4. договору).
Згідно пункту 8.1. договору, договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.
Згідно Договору №11.03.2024-100000995 від 11.03.2024 року ОСОБА_1 одержав кредитні кошти у розмірі 4 000 грн., що підтверджується копією чека від 11.03.2024 року (а.с. 7).
Відповідно до довідки про стан заборгованості за кредитним договором №11.03.2024-100000995 від 11.03.2024 заборгованість складає: по тілу кредиту - 4 000,00 грн та заборгованість за відсотками - 3920,00 грн, разом 7920,00 грн (а.с.18).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що, судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 4 000,00 гривень підлягає задоволенню. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків у розмірі 3920 гривень, оскільки позивачем не подано суду розрахунок заборгованості за нарахованими відсотками, що унеможливлює перевірити законність та правильність нарахування у заявленому розмірі.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Хоча в апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю, проте зміст апеляційної скарги свідчить про те, що позивач фактично не погоджується з судовим рішенням в частині відмови у стягненні відсотків, а тому апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за процентами, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на довідку про стан заборгованості.
Колегія суддів зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, зокрема з підписаного відповідачем Кредитного договору №11.03.2024-100000995, між сторонами у належній формі було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом.
Відповідно до умов договору №11.03.2024-100000995 від 11 березня 2024 року відповідач отримав грошові кошти, а тому був обізнаний про необхідність повернення кредиту разом з відсотками, які передбачені умовами договору. ОСОБА_1 у повному обсязі взяті на себе зобов`язання не виконав, вчасно кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим за кредитним договором у нього виникла заборгованість, яку у добровільному порядку не повернуто позивачу.
У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачкою умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.
Крім того, відсутня виписка по кредитному рахунку, що є первинним документом та підтверджує наявність заборгованості за відсотками.
Відтак, у межах наявних у матеріалах справи доказів не є можливим встановити відповідність нарахованих відсотків за користування кредитом, їх реальному використанню та погашенню.
Оскільки позивач належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження доводів позову суду в частині відсотків не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення відсотків у зв`язку з їх недоведеністю.
Доводи ТОВ "Споживчий центр" висновків суду не спростовують. Товариством до апеляційної скарги не долучено будь-яких доказів, які б підтверджували суму заборгованості по відсотках у розмірі 3920 грн, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Посилання щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені в апеляційній скарзі не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.
Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін.
За правилами частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді