ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року	Львів	Справа № 460/15907/23 пров. № А/857/13622/24	
          
          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Затолочного В.С.,
суддів:                                                            Гудима Л.Я., Пліша М.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 460/15907/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування постанови, рішень, зобов`язання до вчинення дій (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Махаринцем Д.Є. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військово-медичний клінічний центр Західного регіону (далі також - відповідач-1, ВМКЦ ЗР), Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі також - відповідач-2, ЦВЛК), у якому просить визнати протиправною і скасувати постанову військово-лікарської комісії (далі також – ВЛК) ВМКЦ ЗР, оформлену довідкою від 09.02.2023 року № 6412; визнати протиправним і скасувати рішення відповідача-2, оформлене у формі листа від 27.03.2023 року вих. № 598/2141, щодо відсутності підстав для скасування постанови ВЛК ВМКЦ ЗР, оформленої довідкою цієї комісії від 09.02.2023 року № 6412; визнати протиправним і скасувати рішення відповідача-2, оформлене у формі листа від 15.05.2023 року вих. № 598/3924, щодо відсутності підстав для проведення повторного (контрольного) медичного огляду; зобов`язати відповідача-2 видати ОСОБА_1 направлення для проведення повторного (контрольного) медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби та причинного зв`язку.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо здійснення належного розгляду заяви позивача, поданої в його інтересах адвокатом Владіміровою Ольгою Василівною, від 24.03.2023 року про перегляд про перегляд та скасування довідки ВЛК ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року. Визнано протиправною бездіяльність ЦВЛК щодо здійснення належного розгляду вимоги ОСОБА_1 , поданої в його інтересах адвокатом Владіміровою Ольгою Ваилівною, від 28.04.2023 року про розгляд заяви від 24.03.2023 року у визначеному законом порядку. Зобов`язано відповідача-2 розглянути заяву позивача, подану в його інтересах адвокатом Владіміровою Ольгою Василівною, від 24.03.2023 року про перегляд та скасування довідки ВЛК ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач-2, який, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ЦВЛК належним чином та своєчасно розглянула звернення позивача,
У відповідь на подану апеляційну скаргу позивач подав відзив, в якому заперечує проти вимог скарги, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні вимог апелянта. Відповідач-1 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України).
У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що 25.02.2022 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивача визнано здоровим та придатним до служби, про що видано довідку ВЛК від 25.02.2022 року.
26.02.2022 року позивач призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, призначений на посаду стрільця 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .
07.06.2022 року позивач, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, звернувся за медичною допомогою, був госпіталізований та в період з 07.06.2022 року по 13.06.2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Здолбунівська ЦМЛ». Лікарями встановлено діагноз: неспецифічний виразковий коліт, важка форма.
З 01.08.2022 року по 15.08.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «РОКЛ ім. Ю. Семенюка» у гастроентерелогічному центрі, встановлений діагноз: неспецифічний виразковий коліт в ст. загострення з тотальним ураженням товстого кишечника, середнього ступеня тяжкості.
З 16.08.2022 року по 30.08.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська лікарня № 2» Рівненської міської ради; встановлений діагноз: неспецифічний виразковий коліт в ст. загострення з тотальним ураженням товстого кишечника, середнього ступеня тяжкості, гастрит загострення.
З 22.09.2022 року по 30.09.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні військової частини НОМЕР_1 (далі також – ВЧ НОМЕР_1 ); встановлений діагноз: неспецифічний виразковий коліт, панколіт, середнього ступеня важкості, форма І.
З 30.09.2022 року по 14.10.2022 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Здолбунівська ЦМЛ», терапевтичне відділення; встановлений діагноз: неспецифічний виразковий коліт, панколіт, середнього ступеня важкості, форма І.
З 05.11.2022 року по 14.11.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «РОКЛ ім. Ю. Семенюка»; встановлений діагноз: неспецифічний виразковий коліт, панколіт, середнього ступеня важкості, стадія загострення, ускладнений товстокишковою кровотечею.
14.11.2022 року ОСОБА_1 надано консультативний висновок спеціаліста ВЧ НОМЕР_1 ; встановлений діагноз: неспецифічний виразковий коліт, панколіт, безперевно рецидивуючий перебіг.
24.12.2022 року Госпітальною військово-лікарською комісією ВЧ НОМЕР_1 видано свідоцтво про хворобу № 155, відповідно до пункту 13 якого ОСОБА_1 визнано непридатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку на підставі пункту «а» статті 52 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402. Висновок комісією не затверджено.
26.12.2022 року КНП «Здолбунівська ЦМЛ» позивачу встановлений діагноз: неспецифічний виразковий коліт, хронічно безперервна форма з ураженням прямої, сигмовидної, несхідного відділу ободової кишки, важкий перебіг, активність ІІ ст.
19.01.2023 року позивача направлено на контрольне обстеження у ВМКЦ ЗР.
30.01.2023 року відповідачем-1 проведено первинний огляд позивача, діагноз госпіталізації: виразковий коліт.
Позивач в період з 30.01.2023 року по 10.02.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні у ВМКЦ ЗР.
09.02.2023 року ВЛК ВМКЦ ЗР видало довідку ОСОБА_1 , в якій відповідач-1 змінив встановлений позивачу діагноз, ступінь придатності, а також пов`язаність з проходженням військової служби, зазначивши наступний діагноз: хронічний невиразковий ерозивний коліт (проктосигмоїдит), рецидивуючий перебіг, середнього ступеня важкості з помірним порушенням функції травлення, фаза нестійкої ремісії; хронічний гастрит тип В, фаза ремісії та постановив: визнати ОСОБА_1 обмежено придатним до проходження військової служби на підставі пункту «б» статті 52 графи ІІ Розладу хвороб. Змінив причинно-наслідковий зв`язок виявленого захворювання, на підставі підпункту «е» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 зазначив, що захворювання «НІ, не пов`язано з проходженням військової служби».
24.03.2023 року адвокатом Владіміровою О.В., в інтересах ОСОБА_1 , подано до ЦВЛК заяву про перегляд та скасування довідки ВЛК ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року.
Відповідач-2 листом від 27.03.2023 року вих. № 598/2141 повідомив представника позивача про відсутність підстав для скасування чи перегляду постанови ВЛК терапевтичного профілю ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року.
28.04.2023 року представником позивача на адресу відповідача-2 направлено вимогу про розгляд заяви від 24.03.2023 року у визначеному законом порядку з вимогою прийняти рішення про проведення контрольного медичного огляду з метою остаточного вирішення питання щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби. В листі повідомлено відповідача-2, що позивач з 24.03.2023 року по 19.04.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Здолбунівська ЦМЛ» з діагнозом неспецифічний виразковий коліт. 26.04.2023 року позивач отримав висновок ДУ «Національний інститут хірургії та трансплантолії ім. О.О. Шалімова» з заключенням неспецифічний виразковий коліт.
23.05.2023 року відповідач-2 листом від 15.05.2023 року № 598/3924 повідомив про відсутність підстав для прийняття рішення про проведення контрольного медичного огляду.
Оцінюючи спірні правовідносини в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно із частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно з частиною сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі – Положення № 402 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Згідно із пунктом 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі -ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК(ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.4.5 розділу І Положення № 402 передбачено, що ВЛК регіону має право: приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК.
Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Положення № 402 Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.2 глави 1 розділу II Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Згідно пункту 20.1 розділу II Положення № 402 Постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Пунктом 22.1 Положення № 402 передбачено, що при медичному огляді осіб, які знаходяться на стаціонарному обстеженні та лікуванні, подання на ВЛК та її постанова записуються до історії хвороби, яка підписується головою, членами комісії (не менше двох), які брали участь у засіданні, та секретарем комісії у день засідання (при виписці особи із лікувального закладу постанова ВЛК записується також у виписний епікриз).
Форма довідки ВЛК затверджена Додатком 4 до Положення № 402.
З встановленої форми вбачається, що довідка ВЛК підписується головою ВЛК та секретарем.
Як встановлено матеріалами справи, позивач скористався визначеним правом та 24.03.2023 року адвокатом Владіміровою О.В., в інтересах ОСОБА_1 подано до ЦВЛК заяву про перегляд та скасування довідки ВЛК ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року.
Згідно із пунктом 2.3 розділу І Положення № 402 на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Відповідно до підпункту 2.3.4 пункту 2.3 Положення № 402 ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.
Пунктами 2.1 та 2.2 Положення № 402 передбачено, що ЦВЛК є штатною військово-лікарською установою яка приймає постанови що є обов`язковою для штатних та позаштатних ВЛК.
Згідно із пунктом 2.3.5 Положення № 402 постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
З аналізу вищевикладених норм Положення № 402 слід дійти висновку про те, що ЦВЛК при розгляді заяви/скарги на рішення ВЛК свій висновок повинна оформлювати не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів.
Отже, відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.
Так само постанова ЦВЛК є актом індивідуальної дії, який в подальшому заявник може оскаржити у відповідності до пункту 2.3.5 Положення № 402 та є підставою для перегляду її в судовому порядку.
Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача про перегляд та скасування довідки ВЛК ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року відповідачем-2 було направлено на адресу позивача лист від 27.03.2023 року № 598/2141. Не погодившись з повідомленням про відсутність підстав для скасування чи перегляду постанови ВЛК, яке було виражене у формі листа від 27.03.2023 року № 598/2141, представник позивача 28.04.2023 року направив відповідачу-2 вимогу про розгляд заяви від 24.03.2023 року у визначеному законом порядку, а саме: рішення ЦВЛК за результатами розгляду заяви про перегляд та скасування довідки ВЛК ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року має прийматися колегіально та у формі постанови та заявлено вимогу прийняти рішення про проведення контрольного медичного огляду з метою остаточного вирішення питання щодо придатності ОСОБА_1 до військової служби.
На дане звернення 23.05.2023 року відповідач-2 листом від 15.05.2023 року № 598/3924 повідомив про відсутність підстав для прийняття рішення про проведення контрольного медичного огляду.
Таким чином, доказів прийняття відповідачем-2 за результатами розгляду заяви позивача передбаченої законодавством постанови до суду під час розгляду справи надано не було, що не заперечує сам апелянт.
Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідачем-2 не було прийнято передбаченого законодавством рішення, а направлені на адресу позивача листи, таким рішенням вважатися не можуть, що в свою чергу свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.
Таким чином, заяви ОСОБА_1 від 24.03.2023 року та 28.04.2023 року розглянуті відповідачем-2 не у відповідності по приписів Положення № 402.
Вирішуючи питання щодо способу захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції, з огляду на нездійснення відповідачем-2 належного розгляду заяви позивача, обґрунтовано зобов`язав ЦВЛК розглянути заяви ОСОБА_1 від 24.03.2023 року та 28.04.2023 року про перегляд та скасування довідки ВЛК ВМКЦ ЗР від 09.02.2023 року.
Відповідно до положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.
Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі № 460/15907/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	М. А. Пліш