Номер провадження: 22-ц/813/7385/24 
Справа № 495/8011/19
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н.Д.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Вадовської Л.М.,
                               Сєвєрової Є.С.,
               за участю секретаря                Козлової В.А.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Каланжов Владислав Іванович, на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 серпня 2024 року, постановленої під головуванням судді Анісімової Н.Д., про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого володіння,

                                             встановив: 

02.09.2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого володіння.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.08.2024 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду через повторну неявку позивача до судового засідання, належно повідомленого про час і місце його проведення (т.2, а.с.117-118).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Каланжова В.І., ставить питання про скасування ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.08.2024 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т.2, а.с.120-125).
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засідання, за відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.137-138141-144).
Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялась відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем його проживання, що підтверджується відповіддю № 981848 від 20.1.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача: АДРЕСА_1 (а.с.145). 
Однак, поштова кореспонденція на вказану адресу повернулася до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.141-142), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається його належним сповіщеннями.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач повторно не з`явилася у судове засідання, хоча вона та її представник були належним чином повідомлені про день та час слухання справи (т.2, а.с.117-118).

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що позивачка ОСОБА_1 та її представник були належним чином повідомленні про день та час слухання справи 17.10.2023 року, 18.12.2023 року, 18.03.2024 року та 07.05.2024 року.
Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Каланжов В.І. повідомлялися на вищевказані дати судового засідання.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких відомостей про призначення/відкладення справи на вищезазначені дати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Позивач має бути належним чином і в установленому законом порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, та і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача (її представника) про день та час слухання справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2020 року у справі № 405/8125/15-ц.

За таких обставин, враховуючи, що позивач та її представник не були належним чином повідомленні про день та час слухання справи, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом ст.ст. 2, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або порушених, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спосіб захисту має бути ефективним.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Каланжова В.І. підлягає задоволенню, ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.08.2024 року – скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
                                               постановив:        

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Каланжов Владислав Іванович, задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 серпня 2024 року про залишення без розгляду – скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 30.12.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                                С.М. Сегеда        

               
                                                                               Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова