Номер провадження: 33/813/149/25
Номер справи місцевого суду: 521/13831/24 
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М.В. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
з участю:
секретаря судового засідання Чеботарь А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бардук Младена Валерійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року,- 

в с т а н о в и в:
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, шо становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 роки. 
Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
На вищевказану постанову суду адвокат Бардук М.В., захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 22 листопада 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Бардук М.В. зазначив, що:
- працівники поліції з моменту зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 застосовували до нього тиск та порушували встановлені етичні стандарти, більш того спілкувалися на російській мові, що поставило ОСОБА_1 у безпорадне становище;
- до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 додано роздруківку газоаналізатора Drager з якої вбачається, що використання приладу здійснював сержант поліції Варавка О.С. Акт огляду на стан сп`яніння також складений ОСОБА_2 , проте з відеозапису вбачається, що безпосередньо огляд на стан сп`яніння проводив інший поліцейський, а саме капітан поліції Ніколаєв С.В.;
- з наданих Управлінням патрульної поліції в Одеській області відеозаписів видно, що зйомка здійснювалась не з моменту зупинки транспортного засобу та не до моменту закінчення оформлення матеріалів справи. Отже, свідки при огляді залучені не були, а доданий відеозапис не відображає повноти процесу огляду; 
- газоаналізатор Drager яким проводився огляд ОСОБА_1 проходив останню повірку та калібрування 12 жовтня 2023 року, тобто з дати останньої перевірки приладу минуло більш ніж 10 місяців; 
Суд першої інстанції не надав належної оцінки вищезазначеним доводам сторони захисту ОСОБА_1 , крім того суддею не було враховано свою особисту судову практику у подібних справах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
ОСОБА_1 , а також його захисник - адвокат Бардук М.В.про дату, час та місце розгляду справи на 09 січня 2025 року були повідомлені належним чином шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету ЄСІТС адвоката Бардук М.В.(а.с. 91).
08 січня 2025 року від адвоката Бардук М.В. надійшло клопотання про слухання справи за їх відсутності. 
Положеннями ч.2 ст.268 КУпАП передбачено, що розгляд справ про адміністративні правопорушення за ст. 130 КУпАП не відноситься до категорії справ, в яких присутність особи, яка притягується до відповідальності, є обов`язковою. 
Суд, вважає за необхідне розглядати справу за апеляційною скаргою адвоката Бардук М.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 без участі  ОСОБА_1  та його захисника, які були сповіщені належним чином, враховуючи короткий строк розгляду справ про адміністративні правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду скарги буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Так, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9.а ПДР України встановлено заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 107926 від 05 серпня 2024 року водій ОСОБА_1 05 серпня 2024 року о 09 год. 15 хвл. по вул. Адмірала Лазарева, 8 в м. Одесі керував автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу alcotest Drager 7510, результат 1,39 проміле, тест №1050. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.9.а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП підтверджується наступними доказами: 
- протоколом про адміністративне правопорушення, серії ЕПР1 № 107926 від 05 серпня 2024 року (а.с.1); 
- довідками Національної поліції про отримання особою посвідчення водія та відсутність повторності вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 2-3); 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5);
- чеком-роздруківкою з alcotest Drager 7510, результат 1,39 проміле (а.с.4); 
- відеозаписом з місця події (а.с.7). 
Аналіз досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів в своїй сукупності, поза розумним сумнівом дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 встановленою постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року та порушення ним вимог п. 2.9 а ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги адвоката Бардук М.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 з приводу того, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 додано роздруківку газоаналізатора Drager з якої вбачається, що використання приладу здійснював сержант поліції Варавка О.С. Акт огляду на стан сп`яніння також складений ОСОБА_2 , проте з відеозапису вбачається, що безпосередньо огляд на стан сп`яніння проводив інший поліцейський, а саме капітан поліції Ніколаєв С.В., апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки з матеріалів відеозапису вбачається, що поліцейський Варавка О.С. перебував на місці зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 разом з поліцейським Ніколаєвим С.В.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те що вказані доводи апеляційної скарги є підставою для звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями. Апелянт не надав доказів такого звернення та його результатів, внаслідок цього, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави сумніватися у законності дій працівників поліції. 
Доводи апеляційної скарги адвоката Бардук М.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1  про те, що працівники поліції з моменту зупинки транспортного засобу  ОСОБА_1  застосовували до нього тиск та порушували встановлені етичні стандарти, більш того спілкувалися на російській мові, що поставило  ОСОБА_1  у безпорадне становище, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки  спростовується відеозаписом з місця події.
Доводи апеляційної скарги адвоката Бардук М.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що газоаналізатор Drager яким проводився огляд ОСОБА_1 проходив останню повірку та калібрування 12 жовтня 2023 року, тобто з дати останньої перевірки приладу минуло більш ніж 10 місяців апеляційний суд вважає необґрунтованими оскільки з матеріалів справи вбачається, що повірку приладу було здійснено у встановленому законом порядку 12 жовтня 2023 року, чинне до 12 жовтня 2024 р., що підтверджується копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П 51 QM 057333623 від 12.10.2023 р.
Доводи апеляційної скарги адвоката Бардук М.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 про те, що свідки при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння залучені не були, а доданий відеозапис не відображає повноти процесу огляду апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки відомості, що містяться на відеозаписі підтверджуються даними викладеними у протоколі та іншими доказами по справі, а тому сумнівів у їх достовірності не виникає. Крім того, апелянтом не надано доказів які б спростували подію зафіксовану даним відеозаписом. 
Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі.
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання своєї вини розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна. 
Також, слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.
Зважаючи на викладене, постанова суду щодо доведеності вини, кваліфікації дій, накладеного стягнення – є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не має, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Бардук Младена Валерійовича, захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2024 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню в касаційному порядку на підлягає.
Повний текст постанови складено 22 січня 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду         О.С. Комлева