Справа № 346/5253/24 
Провадження № 22-ц/4808/178/25
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

       Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
               головуючого судді        Баркова В. М.
               суддів:                Луганської В. М.,
                                       Мальцевої Є. Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року в складі судді Махно Н. В., постановлену у м. Коломия Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Атаманюк В. М., звернувся до відповідачки ОСОБА_2 із позовом про розірвання шлюбу.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_2 про надання терміну для примирення. Постановлено надати сторонам термін для примирення строком на шість місяців. Цією ж ухвалою провадження у даній справі зупинено до закінчення терміну для примирення.
У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк В. М., посилаючись на необґрунтованість вказаної ухвали суду, просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що суд врахував інтереси лише відповідачки та проігнорував інтереси позивача.
Представник скаржника вказує на те, що відповідачка ОСОБА_2 після задоволення її клопотання про надання строку для примирення жодних дій власне щодо примирення не вчиняє. Натомість навпаки висловлює образи та систематично принижує позивача, що підтверджується долученими до апеляційної скарги скріншотами переписок сторін з додатку «Viber», стверджуючи, що докладе усіх зусиль, щоб він ніколи не був щасливим.
Крім того зауважує, що відповідачка забороняє позивачу спілкуватися та бачитися із їх синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відмовляється передавати дітям придбані ним подарунки.
Зазначає, що ОСОБА_1 має намір будувати власне життя та не бажає, щоб його життя було пов`язане з відповідачкою, яка замість вчинення реальних дій для примирення та возз`єднання сім`ї погіршує стосунки, намагаючись вивести на позивача злість та образи.
Також представник скаржника звертає увагу апеляційного суду на те, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру. Вказує, що надання додаткового строку на примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк відповідачка ОСОБА_2 не надала. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За змістом ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в тому числі в пункті 14 частини першої статті 353 цього Кодексу (ухвала про зупинення провадження), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищенаведене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.
Частиною 7 статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц.
Крім того, колегія суддів зауважує, що у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. У даній справі суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 6 місяців, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу у вересні 2024 року посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, оскільки вони близько року проживають окремо і їх фактично нічого не об`єднує, надії на відновлення гармонійних сімейних відносин між ними немає (а.с. 1-2).
Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 03 грудня 2024 року в засіданні суду першої інстанції заявила клопотання про надання строку для примирення з позивачем, оскільки вона бажає зберегти сім`ю та у зв`язку з тим, що у сторін є двоє малолітніх дітей.
Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на шість місяців, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів щодо примирення подружжя не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
При цьому, зупиняючи провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд врахував думку відповідачки у справі, яка заперечувала проти розірвання шлюбу та мала намір зберегти сім`ю.
Враховуючи, що суд вправі відповідно до положень ст. 111 СК України вживати заходів для примирення подружжя, за відсутності доказів, що таке примирення суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про надання строку для примирення сторін з метою збереження сім`ї.
Доводи скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів суду не вбачає.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича – залишити без задоволення.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 16 січня 2025 року.

Судді                                                        В. М. Барков

       В. М. Луганська

       Є. Є. Мальцева