ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/4110/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року 
у справі №280/4110/24 
за позовом ОСОБА_1  
до Головного управління ДПС у Запорізькій області     
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив:
-   визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2023 року № Ф-6451-50-У на суму 14660,86 гривень;
- зобов`язати ГУ ДПС у Запорізькій області здійснити коригування облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів шляхом вилучення відомостей про нараховану ОСОБА_1 заборгованість зі сплати ЄСВ в сумі 32019,52 гривень.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №280/4110/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19 липня 2023 року №Ф-6451-50-У, винесену Головним управлінням ДПС у Запорізькій області, в частині визначеної суми недоїмки в розмірі 14133,90 грн;
- зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування даних інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 шляхом виключення нарахованих сум недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що сплачується фізичними особами-підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами які провадять незалежну професійну діяльність, в розмірі 31492,56.
В іншій частині позову відмовлено.
Судом зазначено, що відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу фізичної-особи підприємця у період, за який визначена недоїмка з єдиного внеску (з 2017 року по червень 2020 року), шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом №755-IV, виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом. Оскільки позивач у період з 2017 року по червень 2020 року не мав статусу фізичної особи-підприємця та, відповідно, не мав обов`язку зі сплати єдиного внеску за таким статусом, відповідач безпідставно нарахував позивачу недоїмку зі сплати єдиного внеску згідно спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6451-50 від 19.07.2023.
З посиланням на судове рішення  у іншій справі № 280/6474/19, суд першої інстанції зазначив, що  рішенням  суду скасовано вимогу  ГУ ДПС у Запорізькій області  про сплату боргу на суму 17358,66 грн., однак  відповідач  знову включив до складу  недоїмки  з єдиного  внеску  суму недоїмки, що скасована судом. Отже, за даними обліку , сума недоїмки з єдиного  внеску продовжує протиправно обліковуватись  в інтегрованій картці позивача, з урахуванням поточних  донарахувань, за період  з 2017 року по  червень  2020 року у загальному розмірі  31  492, 56 грн., без врахування  сум штрафу та  пені, визначених  на підставі рішення суду , яке позивачем не оскаржувалось. З огляду на зазначене, суд першої інстанції задовольнив позов частково, зазначавши, що  суму в розмірі  529,96 грн. підстав  скасовувати немає, оскільки  визначена сума  відповідно до рішення  від 11.01.22 р. № 0003102406, яке позивачем не оскаржувалось.
Не погодившись з рішенням суду, Головним управління ДПС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі № 280/4110/24 в частині задоволення позовних вимог, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Скаржник вказує, що позивач був платником ЄСВ з 2001 року та припинив свою діяльність 31.08.2020 року, тому мав сплачувати єдиний внесок. Той факт, що позивач не зареєструвався вчасно в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець свідчить лише про недотримання ним вимог Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань”, а не про відсутність факту перебування особи підприємцем та втрату такого статусу.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за параметрами пошуку “ ОСОБА_1 ”, наявна інформація, що ОСОБА_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26.08.2020, номер запису в реєстрі: 2001030000000109359, дата запису в реєстрі: 26.08.2020. Підприємницьку діяльність припинено 31.08.2020 за рішенням фізичної особи-підприємця, номер запису: 2001030060001109359.
За параметрами пошуку “Код ЄДРПОУ або РНОКПП: НОМЕР_1 ” інформацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не знайдено.
ГУ ДПС у Запорізькій області 19.07.2023 сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6451-50, відповідно до якої станом на 30.06.2023 заборгованість ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зі сплати єдиного внеску становить 32019,52 грн, у тому числі 31   492,56 грн недоїмка, 183,61 грн штрафи, 343,35 грн пеня.
Відповідно до інтегрованої картки платника податків, спірна вимога сформована на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу щодо заборгованості зі сплати поточних нарахувань єдиного внеску, який сплачується фізичними особами-підприємцями та особами, які проводять незалежну професійну діяльність, а саме:
- зі строком сплати до 09.02.2018 в сумі 8448,00 грн (за 2017 рік), з урахуванням часткової сплати в сумі 918,06 грн, залишок недоїмки складає 7529,94 грн;
- зі строком сплати 19.04.2018 в сумі 2457,18 грн. (І квартал 2018 року);
- зі строком сплати 19.07.2018 в сумі 2457,18 грн. (ІІ квартал 2018 року);
- зі строком сплати 19.10.2018 в сумі 2457,18 грн. (ІІІ квартал 2018 року);
- зі строком сплати 21.01.2019 в сумі 2457,18 грн. (IV квартал 2018 року);
- зі строком сплати 19.04.2019 в сумі 2754,18 грн. (І квартал 2019 року);
- зі строком сплати 19.07.2019 в сумі 2754,18 грн. (ІІ квартал 2019 року);
- зі строком сплати 21.10.2019 в сумі 2754,18 грн. (ІІІ квартал 2019 року);
- зі строком сплати 20.01.2020 в сумі 2754,18 грн. (IV квартал 2019 року).
- зі строком сплати 21.04.2020 в сумі 2078,12 грн. (січень-лютий 2020 року);
- зі строком сплати 20.07.2020 в сумі 1039,06 грн. (червень 2020 року).
Крім того, до суми заборгованості увійшла сума штрафу в розмірі 183,61 грн та пені в розмірі 343,35 грн, нараховані відповідно до рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.01.2022 №0003102406.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6451-50 від 19.07.2023 направлена на податкову адресу ОСОБА_1 , проте, не  отримана позивачем та повернулась до контролюючого органу з причин “за закінченням встановленого терміну зберігання”.
У подальшому, узгоджена вимога № Ф-6451-50-У від 19.07.2023 направлена відповідачем для примусового виконання на суму заборгованості 14660,86 грн, у тому числі, недоїмка 14133,90 грн, штрафи 183,61 грн, пеня 343,35 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття ГУ ДПС у Запорізькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6451-50-У від 19.07.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, та  вважає за необхідне зазначити таке.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08.07.2010 № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (далі Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно п.4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
В спірному випадку підставою для формування контролюючим органом спірної вимоги є наявна у нього інформація, що позивач у зазначені вище періоди перебував на податковому обліку як діюча фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про помилковість доводів відповідача, з огляду на наступне.
Згідно із частиною 2 статті 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Частиною 1 статті 128 Господарського кодексу України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.
01 липня 2004 року набрав чинності Закон України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців” від 15.05.2003 № 755-IV, яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Із введенням в дію цього Закону створено та розпочато формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
За визначенням частини 1 статті 4 Закону № 755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим    Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.
Відповідно до ч.1 ст. 42 вказаного Закону для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.
Згідно з пунктом 2 розділу VIII “Прикінцеві положення” цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.
Отже, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої    статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).
03 березня 2011 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання» № 2390-VI, яким внесені зміни до Закону № 755-IV.
Пунктами 2-4 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2390-VI передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.
Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
Пунктом 8 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2390-VI визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, вважаються недійсними.
Наведені норми права дають підстави для висновку, що визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП і строк для включення до ЄДР відповідних відомостей про фізичних осіб-підприємців, державна реєстрація яких  проведена до 01 липня 2004 року, закінчився 03 березня 2012 року. При цьому цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01 липня 2004 року, підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.
Відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 2390-VI, підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.
Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що позивач не заперечує наявність у нього у 2001 році статусу фізичної особи-підприємця, однак з матеріалів справи слідує, що позивач не виявив бажання продовжувати підприємницьку діяльність, розпочату до 01.07.2004, що підтверджується відсутністю відповідних записів у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
25 квітня 2014 року набрав чинності  Закон України від 25 березня 2014 року № 1155-VII “Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру”.
Цим Законом пункт 2 розділу VIII “Прикінцеві положення” Закону № 755-IV викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог статті 19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР.
Згідно наявних у справі доказів на час формування відповідачем оскаржуваної вимоги позивач не включений до ЄДРПОУ як фізична особа-підприємець, відомості про позивача, як фізичну особу-підприємця, у Єдиному державному реєстрі відсутні.
Отже, відсутність офіційного підтвердження у позивача статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом України № 755-IV, виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, а також можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом та, як наслідок, виключає можливість формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску.
Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 260/81/19.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №280/4110/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках  та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко