ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/28985/23 пров. № А/857/13449/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                        Глушка І.В., Довгої О.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року (суддя- Гулкевич І.З., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/28985/23 за позовом Львівського комунального підприємства “Транспортна фірма “Львівспецкомунтранс” до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

                                                            ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2023 року ЛКП “Транспортна фірма “Львівспецкомунтранс” звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ016951 від 18.10.2023.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржила Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.
Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної  скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна  скарга не підлягає до  задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що Відділом державного нагляду (контролю) у Тернопільській області 05.09.2023 на автомобільній ділянці М-09, 35 км, здійснено перевірку транспортного засобу марки DAF, STAS, реєстраційні номери – НОМЕР_1 , ВС9923ХF, яким керував водій ОСОБА_1 , перевізником є ЛКП “Транспортна фірма “Львівспецкомунтранс”.
Водій надав до перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки такі документи: посвідчення водія серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки DAF, номерний знак серії НОМЕР_3 ; товаро-транспортну накладну №05/153 від 05.09.2023; роздруківки з тахографа з відсутністю інформації за 02.09.2023 та інформації з 00:00 по 12:51 05.09.2023.
За наслідками перевірки складено акт від 05.09.2023 №АР024198 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким виявлено порушення вимог ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини 1  ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”. Перевізник не забезпечив виконання вимог даного закону та інших законодавчих інформативно правових актів у сфері забезпечення вантажів, а саме: відсутня картка водія в слоті цифрового тахографа. Водій від підписання акту та подання пояснень відмовився.
Повідомлення про розгляд справи на 18.10.2023 направлено 20.09.2023 позивачу засобами поштового зв`язку. На розгляд справи позивач чи уповноважена ним особа не прибули.
За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 18.10.2023 №ПШ016951 за порушення, передбачене абзацом 3 частини 1  статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”  та застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.
Позивач не погоджуючись з даною постановою, звернувся за захистом порушеного права до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами – суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України “Про автомобільний транспорт” від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон України №2344-ІІІ).
Статтею 5 Закону України №2344-ІІІ передбачено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно ст. 6 Закону України “Про автомобільний транспорт” державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до ч.8 ст.53 Закону України “Про автомобільний транспорт” водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.
Згідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт” за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.12 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Згідно пункту 13 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Відповідно до вимог п. 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Також, в пункті 15 Порядку №1567 визначено, що під час рейдової перевірки перевіряються, зокрема наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до статті 18 Закону №2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Суд першої інстанції вірно вказав, що в розумінні зазначеної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів, а також від виду перевезення внутрішнього чи міжнародного.
Міністерством транспорту та зв`язку України 24.06.2010 року, наказом № 385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (далі - Інструкція № 385), відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 розділу І якої, цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України “Про автомобільний транспорт”, “Про дорожній рух”.
Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, а її норми поширюються на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).
Згідно п.1.4 Інструкції №385 визначені у ній терміни вживаються у такому значенні: картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Відповідно до п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема: дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.
Таким чином, згідно зазначених правових приписів Інструкції №385 законодавець прямо визначає обов`язок водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа.
Наведені норми зобов`язують водія транспортного засобу обладнаного цифровим тахографом мати однин з передбачених Інструкцією №385 документів: або картку водія або роздруківку даних роботи тахографа.
Відтак, належний позивачу транспортний засіб, який був об`єктом перевірки, обладнаний працюючим цифровим тахографом, що власне не заперечується відповідачем.
Разом з тим, водій ОСОБА_1 мав при собі діючу картку водія, що також не заперечується відповідачем.
У висновках акту перевірки від 05.09.2023 №АР024198 посадовими особами Укртрансбезпеки зазначається про порушення позивачем ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт” перевезення вантажу де на момент перевірки водій керував без картки водія в слоті цифрового тахографа.
Судова колегія апеляційного суду вважає такі помилковими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, адже, як зазначалось вище, законодавець прямо визначає обов`язок водія транспортного засобу обладнаного цифровим тахографом мати один з передбачених Інструкцією №385  альтернативних документів: або картку водія  або роздруківку даних роботи тахографа. В даному випадку картка водія була пред`явлена водієм під час проведення перевірки, із якої було зроблено роздруківку 05.09.2023 о 12:33 та 12:34.
Надання роздруківки можливе тільки у разі використання картки водія у тахографі.
Заперечень щодо інших документів, наданих водієм, посадові особи відповідача не висловлювали (протилежного до суду не надано).
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем в порушення норм вказаного закону  притягнуто до відповідальності позивача за порушення, яке він не вчиняв та застосовано санкцію за нормою, яка не підлягала до застосування (абз. 3 ч. 1  ст. 60 Закону №2344-ІІІ).
Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60  Закону №2344 передбачено відповідальність саме за відсутність на момент перевірки визначених  законом документів, а не їх використання.  
Відтак, відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60  Закону № 2344, а тому оспорювана постанова №ПШ016951 від 18.10.2023 є протиправною та підлягає скасуванню. Відсутність необхідної інформації в документі фіксації часу роботи та відпочинку водія може свідчити про порушення ним режиму роботи, за що передбачена відповідальність іншим абз. 8 ч.1 ст. 60 Закону № 2344.
Відтак судом першої інстанції підставно задоволено позов.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
                                                       ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2024 року у справі № 380/28985/23 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга