Дата документу 28.01.2025 Справа № 191/3676/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 191/3676/22
Провадження №22-ц/807/109/25
Головуючий в 1-й інстанції – Яцун О.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2024 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Кочеткової І.В., Полякова О.З.,	
секретар	Волчанова І.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 09 вересня 2024 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит. В обґрунтування позову зазначено, що 18.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № 4109793, згідно якого останній отримав кредит, шляхом переказу кредитних коштів на картковий рахунок, у розмірі 20 000,00 грн строком на 30 днів, з 18.09.2021 по 18.10.2021, зі сплатою процентів в розмірі 5 280,00 грн, що нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процентна ставка становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 16.11.2022 має заборгованість в розмірі 143 680,00 грн, що складається з наступного: 20 000,00 грн – тіло кредиту; 65 280,00 грн – заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 1 400,00 грн – комісія; 57 000,00 грн – заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), яку позивач просить стягнути з відповідача.         28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4109793 від 18.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 86 680,00 грн, з яких: 20000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 65 280,00 грн – заборгованість за процентами; 1 400,00 грн – заборгованість за комісією. 
Ухвалою суду від 12.06.2023 задоволено заяву представника ТОВ «Дебт Форс» про залучення до справи правонаступника позивача ТОВ «Вердикт Капітал» - ТОВ «Дебт Форс».

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (місцезнаходження: 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/2023, літ. 2-а, офіс 602, ЄДРПОУ 43577608) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4109793 від 18.09.2021 в розмірі 143 680,00 грн, судовий збір в розмірі 2481,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені вимог позову у повному обсязі.

       Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем не доведено укладання між сторонами договору та виконання зобов`язання ТОВ «Мілоан» в частині надання кредитних коштів. Розмір нарахованих відсотків не відповідає строку кредитування. Розмір судових витрат на правничу допомогу необґрунтовано завищений.

       Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Дебт Форс» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № 4109793 (т. 1 а.с. 10-18).

Згідно довідки про ідентифікацію, відповідач ОСОБА_1 ідентифікований з ТОВ «Мілоан» ЕЦП W34922 (т. 1 а.с. 103).

Згідно п. 1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00 грн (т. 1 а.с. 10).

Згідно п. 1.3. Договору, кредит надається строком на 30 днів з 18.09.2021 (строк кредитування) (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до п. 1.4. Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18.10.2021 (т. 1 а.с. 10).

Пунктом 1.5.2. Договору визначено, що проценти за користування кредитом: 5280,00 грн, що нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (т. 1 а.с. 10).

Згідно п. 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (т. 1 а.с. 10).

Згідно п. 4.2. Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця (т. 1 а.с. 15).

Відповідно до п. 6.1. Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (т. 1 а.с. 16).

Згідно п. 6.2. Договору, розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству (т. 1 а.с. 16).

Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 6.3 Договору) (т. 1 а.с. 16).

Згідно п. 6.4. Договору, укладення Товариством договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (т. 1 а.с. 17).

Відповідно до п. 6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (т. 1 а.с. 17).

У Графіку платежів за договором про споживчий кредит 4109793 від 18.09.2021, що є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит, та у Паспорті споживчого кредиту № 4109793, що є Додатком № 2 до Договору про споживчий кредит, зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме сума кредитних коштів – 20 000,00 грн; строк кредитування – 30 днів (з 18.09.2021 по 18.10.2021); мета отримання – задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконання обов`язків найманого працівника; спосіб надання – переказ на картковий рахунок; забезпечення не застосовується; власний платіж споживача – не передбачається; процентна ставка – 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процентна ставка – 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (т. 1 а.с. 19-21).

Згідно довідки № 1512/16-02 від 16.02.2022, 18.09.2021 була проведена фінансова операція за такими реквізитами: картка 4731-18ХХ-ХХХХ-ХХ29, одержувач – ОСОБА_1 , ID платежу – 1767699677, договір 4109793, сума операції (гривень) – 20 000,00 (т. 1 а.с. 24).

За відомостями, сформованими ТОВ «Мілоан» по кредитному договору № 4109793, вбачаються дата надання кредиту, щоденні нарахування та погашення по ньому тощо (т. 1 а.с. 41-42).

Відповідно до розрахунку заборгованості, що підписаний генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал», станом на дату покупки – 28.12.2021, ОСОБА_1 мав заборгованість у розмірі 86 680,00 грн, що складається з: 20 000,00 грн – заборгованість по основній сумі кредиту; 65 280,00 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1 400,00 грн – заборгованість з комісії, а станом на дату розрахунку – 16.11.2022, ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі – 143 680,00 грн, що складається з: 20 000,00 грн – заборгованість по основній сумі кредиту; 65280,00 грн – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 1400,00 грн – заборгованість з комісії; 57 000,00 грн – нараховані відсотки згідно кредитного договору (т. 1 а.с. 43).

В період з 29.12.2021 по 23.02.2022, тобто, з дня відступлення права грошової вимоги шляхом підписання договору факторингу, заборгованість по процентам/відсоткам збільшилася на 57 000,00 грн.

Оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, заперечень за період з 18.09.2021 (дата укладення договору) по 23.02.2022 (кінцевий строк нарахування процентів) на адресу позивача він не надсилав, продовжував користуватися кредитними коштами, що відповідачем в ході розгляду справи не оскаржувалось, а також те, що кредитний договір не був ним розірваний, відповідно до умов Розділу 7 Договору, то суд першої інстанції дійшов до висновку про законне нарахування процентів за період з 29.12.2021 по 23.02.2022, а відповідно наявність підстав для стягнення заборгованості у повному обсязі.

Щодо витрат на правничу допомогу.

На переконання суду першої інстанції та з врахуванням позиції відповідача щодо цієї вимоги, обґрунтованими, об`єктивними і такими, що відповідають критерію розумності у даній конкретній справі витрати позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 10 000,00 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного. 

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

18.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № 4109793 (т. 1 а.с. 10-18).

Згідно довідки про ідентифікацію, відповідач ОСОБА_1 ідентифікований з ТОВ «Мілоан» ЕЦП W34922 (т. 1 а.с. 103).

Згідно п. 1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 20000,00 грн (т. 1 а.с. 10).

Згідно п. 1.3. Договору, кредит надається строком на 30 днів з 18.09.2021 (строк кредитування) (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до п. 1.4. Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 18.10.2021 (т. 1 а.с. 10).

Відповідно до п. 1.5.1 Комісія за надання кредиту: 1400,00 грн., які нараховуються за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Пунктом 1.5.2. Договору визначено, що проценти за користування кредитом: 5280,00 грн, що нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (т. 1 а.с. 10).

Свої зобов`язання з надання кредитних коштів вказана фінансова організація виконала, що підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем.

Зобов`язання з повернення кредитних коштів відповідач не виконав у зв`язку із чим на момент розгляду справи наявна заборгованість, яку позивач просить стягнути.

28.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4109793 від 18.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 86 680,00 грн, з яких: 20000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 65 280,00 грн – заборгованість за процентами; 1 400,00 грн – заборгованість за комісією. 

Колегія суддів апеляційного суду, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та комісією, оскільки розмір таких складових заборгованості доведено з боку позивача належними та достовірними доказами, відповідачем не спростовано.

Що стосується заборгованості по процентам, то слід зауважити наступне.

В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Вимог щодо нарахування процентів у відповідності до ст. 625 ЦК України у позові не заявлено.

Таким чином, розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, який підлягає стягненню з відповідача складає 5280,00 грн.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову.

Крім того, пропорційно розміру задоволених вимог позову і апеляційної скарги підлягає розподіл судового збору сплаченого за подання позову та подання апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так, враховуючи часткове задоволення вимог позову у розмірі 26680,00 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову у розмірі 460,70 грн. При цьому враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги частково з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3030,45 грн. – сума судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги. Зважуючи на вимоги ч.10 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового бору у розмірі 2569,75 грн.

Витрати на правничу допомогу понесені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції підлягають відшкодуванню з боку відповідача у зв`язку з їх доведеністю у розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам – 3713,80 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:
       
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року у цій справі скасувати. Прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (місцезнаходження: 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд. 201/2023, літ. 2-а, офіс 602, ЄДРПОУ 43577608) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4109793 від 18.09.2021 в розмірі 26680,00 грн., з яких 20000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 5280,00 грн – заборгованість по процентам; 1400,00 грн – комісія.
В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2569,75 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3713,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 січня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач                                                С. В. Кухар

судді:                                                                                І. В. Кочеткова

О. З. Поляков