ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/33366/21                                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Коротких А.Ю., Сорочка Є.О., 
при секретарі                    - Олешко М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, яким, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 03 квітня 2023 року просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к "Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області";
- поновити з 18 жовтня 2021 року ОСОБА_1 у Васильківському міськрайонному суді Київської області на посаді судді;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді в сумі 3 219 311,37 грн. з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративний справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2022 року №730 та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, адміністративну справу №640/33366/21 передано на повторний розподіл між суддями.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2022 року справу №640/33366/21 прийнято до провадження, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-IX ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року адміністративну справу №640/33366/21 прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року № 01-к "Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області" в частині дати припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області та дати відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області;
- зобов`язано Васильківський міськрайонний суд Київської області змінити дату припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області та дату відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області з 18 жовтня 2021 року на 22 грудня 2021 року;
- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 жовтня 2021 року по 22 грудня 2021 року, у відповідності до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судом не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.
Апелянт звернув увагу суду на те, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області направлено на адресу Васильківського міськрайонного суду Київської області не засвідчену належним чином копію рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19, яка відрізняється від копії наданої в подальшому до суду першої інстанції. Крім того, копія рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19 направлена йому засобами поштового зв`язку 21 жовтня 2021 року, звертає увагу суду на той факт, що станом на час видачі оскаржуваного наказу від 18 січня 2021 року №01-к заходи забезпечення позову встановлені ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року дяли, що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.
Додатково зазначив про те, що скасування Верховним Судом рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1045/0/15-19 "Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області" свідчить про його незаконність з моменту прийняття та не породжує жодних правових наслідків. 
Також зазначив про те, що суд першої інстанції не встановив обставини неодноразового звернення його до Васильківського міськрайонного суду Київської області з заявами про скасування оскаржуваного наказу у зв`язку з скасуванням Верховним Судом рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1045/0/15-19.
Крім того позивач звернув увагу на те, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не визначено розміру спірної суми суддівської винагороди, необґрунтовано покладено обов`язок вирішення цього питання на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області. Крім того, судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині прийняття доказів від відповідачів та безпідставного виходу за межі позовних вимог.
Відповідач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом.
Додатково зазначив про те, що суддю ОСОБА_1 не було призначено безстроково, водночас його повноваження припинились 11 березня 2017 року у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді вперше.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу від Васильківського міськрайонного суду Київської області та Державної судової адміністрації України не надійшло. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, та вбачається з матеріалів справи Указом Президента України від 12 березня 2012 року №193/2012 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області строком на п`ять років.
Строк повноважень судді ОСОБА_1 закінчився в березні 2017 року.
09 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Вищої кваліфікаційної комісії суддів з заявою про рекомендування його для обрання на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області безстроково.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 27 квітня 2018 року №610/ко-18 суддю Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 визнано таким, що відповідає займаній посаді.
Вища кваліфікаційна комісія суддів рішенням від 05 червня 2018 року №200/дс-18 рекомендувала ОСОБА_1 для призначення на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
04 квітня 2019 року Вища рада правосуддя, розглянувши рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів, матеріали щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області та висновок члена Вищої ради правосуддя, прийняла рішення №1045/0/15-19 "Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області".
10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області про встановлення відсутності компетенції (повноважень) голови (або іншого керівника) Васильківського міськрайонного суду Київської області видавати наказ про припинення трудових відносин з суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за відсутності колективного рішення зборів суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області щодо припинення трудових відносин з суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі №640/12632/19 заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено повністю, заборонено голові Васильківського міськрайонного суду Київської області та/або його заступникам, Керівнику апарату Васильківського міськрайонного суду Київської області та будь-яким іншим працівникам Васильківського міськрайонного суду Київської області вчиняти дії, направлені на відрахування судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 зі штату Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) відмовлено у повному обсязі.
18 жовтня 2021 року представник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області в приміщенні суду отримав рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19. 
Після отримання завіреної копії рішення Окружного адміністративного міста Києва від 19 серпня 2021 року з відміткою про набрання законної сили, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області листом від 18 жовтня 2021 року №04-24/2606/21 направило на офіційну електронну адресу Васильківського міськрайонного суду Київської області копію зазначеного рішення.
18 жовтня 2021 року головою Васильківського міськрайонного суду Київської області видано наказ №01-к, яким припинено 18 жовтня 2021 року трудові відносини ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області та відраховано зі штату суддів Васильківським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1045/0/15-19
Вважаючи протиправним наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що звільнення позивача відбулося в період дії заборони голові Васильківського міськрайонного суду Київської області вчиняти дії, направлені на відрахування судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 зі штату Васильківського міськрайонного суду Київської області, яка діяла до вирішення адміністративної справи №640/12632/19 по суті та набрання рішенням у справі законної сили. Також суд першої інстанції зазначив про те, що днем припинення трудових відносин з позивачем та днем відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, мав бути наступний день після набрання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19, а саме 22 грудня 2021 року, а не 18 жовтня 2021 року.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. 
Суддя обіймає посаду безстроково. 
Повноваження судді припиняються у разі: 1) досягнення суддею шістдесяти п`яти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка ухвалює рішення про звільнення судді з посади.
Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.
Пунктом 30 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що рішення Вищої ради правосудця про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України є підставою припинення трудових відносин судді із відповідним судом на підставі статті 125 цього закону.
Відповідно до ст. 125 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ.
Отже враховуючи положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" прийняття Вищою радою правосудця рішення про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом шляхом видачі відповідного наказу головою суду.
Як встановлено судом першої інстанції Вища кваліфікаційна комісія суддів рішенням від 05 червня 2018 року №200/дс-18 рекомендувала ОСОБА_1 для призначення на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
04 квітня 2019 року Вища рада правосуддя, розглянувши рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів, матеріали щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області та висновок члена Вищої ради правосуддя і прийняла рішення №1045/0/15-19 "Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області".
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі №640/12632/19 заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено повністю, заборонено голові Васильківського міськрайонного суду Київської області та/або його заступникам, Керівнику апарату Васильківського міськрайонного суду Київської області та будь-яким іншим працівникам Васильківського міськрайонного суду Київської області вчиняти дії, направлені на відрахування судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 зі штату Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, про встановлення відсутності компетенції (повноважень) відмовлено у повному обсязі.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року - залишено без змін. 
Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1). 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2).
Враховуючи встановлені обставини та положення ст. 255 КАС України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19 набрало законної сили 21 грудня 2021 року, відповідно оскаржуваний наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к, яким з 18 жовтня 2021 року припинено трудові відносини з позивачем та відраховано останнього зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, прийнятий в період дії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі №640/12632/19 про забезпечення позову, що свідчить про його протиправність.
Щодо висновків суду першої інстанції про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог та зміни в оскаржуваному наказі від 18 жовтня 2021 року №01-к дати припинення трудових відносин та дати відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, а саме: з 18 жовтня 2021 року на 22 грудня 2021 року, колегія суддів вважає їх помилковими з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту наказу голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к останній прийнятий на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2021 року №1045/0/15-19.
Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі №9901/230/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1045/0/15-19 "Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області";
- зобов`язано Вищу раду правосуддя повторно розглянути рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №  9901/230/19 апеляційну скаргу Вищої ради правосуддя задоволено частково:
- рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року змінено;
- виключено з мотивувальної частини рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року посилання на порушення Вищою радою правосуддя п. 7 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ;
- в іншій частині рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року залишено без змін.
Отже, рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1045/0/15-19, що слугувало підставою для припинення трудових відносин з позивачем та відрахуванню останнього зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, визнано протиправним та скасовано в судовому порядку.
Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суду в рішенні від 03 серпня 2022 року по справі № 990/4/22, що залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2022 року, зазначив про те, що згідно з усталеним підходом адміністративних судів, визнання акта суб`єкта владних повноважень незаконним, так само як і його скасування, свідчить про те, що такий акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття. Адже настання обумовлених наслідків зумовлене насамперед тим, що порушення, внаслідок яких такий акт визнано незаконними, мали місце вже на час його прийняття.
Відповідно до листа Ради суддів України від 10 липня 2024 року №9рс-355/24вих у разі скасування рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення суді на посаду Президенту України, що є підставою для припинення трудових відносин судді з відповідним судом, такий суддя продовжує перебувати в статусі судді, у зв`язку з цим, для відновлення трудових відносин голова суду має видати відповідні накази (наказ) про поновлення на роботі з дати відрахування зі штату, скасувавши попередній наказ про відрахування, зі здійсненням нарахувань всіх виплат за час вимушеного прогулу.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до голови Васильківського міськрайонного суду Київської області з заявами від 08 жовтня 2022 року, від 21 жовтня 2022 року, від 15 грудня 2022 року, якими просив поновити трудові відносини та включити його до штату Васильківського міськрайонного суду Київського області на посаду судді. До заяв позивачем було надано зокрема копію постанови Великої Палата Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 9901/230/19.
Наказом в.о. голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року №01-к поновлено трудові відносини з ОСОБА_1 і зараховано його до штату Васильківського міськрайонного суду Київської області з 19 січня 2023 року.
Разом з тим, під час розгляду справи судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що у зв`язку з прийняття рішення Вищої ради правосуддя від 18 квітня 2023 року № 365/0/15-23 "Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області" з позивачем припинено трудові відносини та відраховано зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог щодо поновлення трудових відносин позивача з Васильківським міськрайонним судом Київської області на відмову Вищою радою правосуддя 18 квітня 2023 року у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, суд апеляційної інстанції вважає передчасним з огляду на наступне.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 10 травня 2023 року відкрито провадження у справі № 990/84/23 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення від 18 квітня 2023 року № 365/0/15-23 та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Верховного Суду від 15 січня 2024 року у справі № 990/84/23, залишеним без змін постановою Великої Палати від 21 березня 2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 18 квітня 2023 року № 365/0/15-23 "Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області" та зобов`язано Вищу раду правосуддя повторно розглянути рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Отже враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що станом на час розгляду апеляційної скарги відсутні рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, які б були перешкодою для зарахування позивача до штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Щодо посилання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на ту обставину, що ОСОБА_1 18 січня 2022 року отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та з 02 лютого 2022 року по 13 січня 2023 року працював в Адвокатському об`єднанні "Еверлігал" на посаді адвоката та не має законних підстав для отримання суддівської винагороди, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суду в рішенні від 03 серпня 2022 року по справі №990/4/22, що залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2022 року, зазначив зокрема про те, у контексті тривалості розгляду судового спору щодо законності постанови Верховної Ради України про звільнення з посади судді та наявності у позивача юридичної освіти, Суд вважає переконливими її доводи стосовно того, що отримання адвокатського свідоцтва було зумовлене існуючими на той час обставинами й потребою заробляння собі на життя працею, яка найбільше відповідала освіті й досвіду особи.
Верховний суд наголосив, що вважає помилковим висновок відповідача стосовно того, що факт отримання позивачем свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю унеможливлює зарахування відповідного періоду до стажу роботи на посаді судді.
Також Велика Палата Верховного Суду у даній справі погодилася з позицією Верховного Суду про некоректність посилання відповідача на факт отримання позивачем свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю як на підставу, що унеможливлює зарахування відповідного періоду до стажу роботи на посаді судді, оскільки сама по собі подія не спростовує того, що позивач не зі своєї волі не міг виконувати повноваження судді.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к припинено з 18 жовтня 2021 року трудові відносини ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області та відраховано останнього зі штату суддів.
Згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю отримано позивачем 18 січня 2022 року, тобто після прийняття оскаржуваного наказу та звернення останнього до суду за захистом його прав.
Отже, враховуючи висновки Верховного Суду та встановлені судом обставини, отримання позивачем свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю після припинення трудових відносин та відрахування зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області не впливає на можливість оскарження наказу від 18 жовтня 2021 року №01-к та поновлення трудових відносин і зарахування до штату відповідного суду у зв`язку з його скасуванням.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено протиправність наказу голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к, а також відсутність станом на час розгляду апеляційної скарги рішень Вищої ради правосуддя, які б були перешкодою для зарахування позивача до штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, з метою належного захисту прав позивача, колегія суддів зазначає про наявність підстав для зобов`язання Васильківського міськрайонного суду Київської області поновити трудові відносини з ОСОБА_1 та зарахувати останнього з 18 жовтня 2021 року до штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області.
Щодо вимог позивача про нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати та виплати на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у відповідності до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.
Відповідно до ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (ч. 1).
Згідно з ч. 2 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:
1) вислугу років;
2) перебування на адміністративній посаді в суді;
3) науковий ступінь;
4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Верховний Суд у постанові від 13 травня 2022 року у справі №160/170/20 виклав правову позицію, згідно якої суддя, який фактично не здійснює правосуддя не має права на надбавку за вислугу років, навіть попри те, що не від його волі залежать підстави нездійснення своїх повноважень.
До аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 11 червня 2024 року по справі №380/2696/21, а також в аспекті включення до сум обрахунку надбавок за перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та за доступ до державної таємниці. Крім того, Верховний Суд у вказаній справі зазначив про те, що посадовий оклад судді складається з базового розміру посадового окладу судді визначеного ч. 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнту, водночас застосування зазначеного регіонального коефіцієнта до посадового окладу безпосередньо пов`язується законодавцем із розташуванням суду, в якому суддя здійснює судочинство (тобто від кількості населення відповідного населеного пункту), а також із фактом здійснення суддею правосуддя у відповідному суді.
Тому, застосування регіонального коефіцієнту до посадового окладу судді, який не здійснює правосуддя, не передбачено Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
Також Верховний Суд у вищезазначеній постанові не погодився з висновком суду першої інстанції щодо обрахунку належної до виплати суддівської винагороди із застосуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 зазначивши, що до спірних правовідносин застосовується підхід, згідно якого суддя безперервно (безстроково) перебуває у трудових правовідносинах із Державою з огляду на специфічну правову природу його статусу, порядку обрання тощо. Скасування правової підстави для звільнення судді автоматично відновлює його статус. Тому, належний спосіб захисту порушеного права такого судді буде полягати не у виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а у виплаті суддівської винагороди, за час нездійснення ним повноважень судді з підстав його незаконного звільнення. 
Згідно з ч. 4 ст. 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.
В судовому засіданні 29 січня 2025 року позивач зазначив про те, що у зв`язку зі зміною практики Верховного Суду у даній категорії справ вважає, що належним способом захисту його порушеного права буде саме зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати та виплатити йому суддівську винагороду.
Враховуючи встановлені обставини, висновки Верховного суду, доводи апелянта, а також визнання протиправним та скасування наказу від 18 жовтня 2021 року №01-к "Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області", наявні підстави для зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду з 18 жовтня 2021 року як судді, що не здійснював правосуддя.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з положень ст. 139 далі - КАС України.
Відповідно до ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3).
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6).
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI.
Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року - скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к "Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області".
Зобов`язати Васильківський міськрайонний суд Київської області (код ЄДРПОУ 26539676, місцезнаходження: 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченко, буд 8) поновити трудові відносини з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 18 жовтня 2021 року.
Зобов`язати Васильківський міськрайонний суд Київської області (код ЄДРПОУ 26539676, місцезнаходження: 08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Шевченко, буд 8) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 18 жовтня 2021 до штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області .
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області (код ЄДРПОУ 26268119, місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 58-Б) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суддівську винагороду з 18 жовтня 2021 року, як судді, що не здійснює правосуддя.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова

Судді                                                                                                      А.Ю. Коротких

                                                                                                              Є.О. Сорочко

Повний текст постанови складено "03" лютого 2025 року.