Номер провадження: 33/813/2873/24
Номер справи місцевого суду: 521/14083/24 
Головуючий у першій інстанції Засядьвовк О.Д. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2024 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І., за участю секретаря судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, представника Одеської митниці Ревенко Т.А., захисника Суворової Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу захисника Суворової Ю.І. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07.11.24 року,-

установив
зазначеною постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 29.07.2003 виданий Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській обл, ідентифікаційний код - НОМЕР_2 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил в сумі 190 936 (сто дев`яносто тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 20 коп., з конфіскацією товарів, безпосередніх предметів правопорушення.
Стягнуто в дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Обставини справи встановлені судом першої інстанції
Постановою суду першої інстанції встановлено, що  16.10.2023 до Одеської митниці декларантом ОСОБА_1 підготовлена та подана митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ» (далі - МД) № 23UA500110004900U0 на товар «Легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT GT» рік виготовлення 2018, VIN: НОМЕР_3 ».
В якості підстави для переміщення товару через митний кордон України та його подальшого митного оформлення декларантом ОСОБА_1 до Одеської митниці були надані: інвойс від 19.06.2023 № 20230616-SKT-8129, CMR від 06.10.2023 № 1666/1, домашній коносамент (House bill landing) від 27.07.2023 № ZIMUSEL71059921-4, заява на видачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу від 13.10.2023 № б/н, договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2021 № 1, нотаріальна довіреність від 11.10.2023 зареєстрована у реєстрі за № 1783 та інші товаросупровідні документи.
Відповідно до інформації, зазначеної у МД від 16.10.2023 № 23UA500110004900U0 та товаросупровідних документах встановлено, що на митну територію України переміщується товар: «Легковий автомобіль такий що використовувався - 1 шт; - марка: VOLKSWAGEN; - модель: PASSAT GT;- (VIN): НОМЕР_3 ; - календарний рік виготовлення: 2018; - модельний рік: 2018; - номер двигуна: немає данних; - об`єм двигуна: 1968куб.см; - тип двигуна: дизель; - колісна формула: 4х2; - загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія: 5; - призначення: для використання по дорогах загального користування; автомобіль після ДТП куплений на страховому авто аукціоні пошкоджено кришка багажника, бампер задній, боковина задня ліва, фара задня ліва зовнішня та внутрішня, ущільнювачі та внутрішнє облицювання багажника, боковина задня права, пліснява та потертості оббивки салону та сидінь. - Торговельна марка: VOLKSWAGEN; - виробник: VOLKSWAGEN AG; - країна виробництва: НІМЕЧЧИНА». Вартість товару - 7 430,00 доларів США, митна вартість - 381 872,40 грн. Заявлений код товару згідно з УКТ ЗЕД 8703329030.
Також відповідно до інформації, зазначеної у МД № 23UA500110004900U0 та товаросупровідних документах встановлено, що покупцем та вантажоодержувачем є ОСОБА_2 , а особою відповідальною за фінансове врегулювання є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Відповідно до нотаріальної довіреності від 11.10.2023 № 1783 громадянин України ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником в усіх установах, підприємствах чи організаціях, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів, а також представляти інтереси ОСОБА_2 в державних установах тощо. На Довіреності наявний відтиск круглої печатки приватного нотаріуса Петренко П. І.
Після здійснення митного оформлення за МД № 23UA500110004900U0 вищевказаний транспортний засіб було випущено у вільний обіг.
Так, з метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості та законності отримання поданих до митного контролю документів, як підстави для пропуску товару на митну територію України, Одеською митницею направлено запит від 23.04.2024 № 7.10-4/20-02/8.19/7200 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Листом від 29.04.2024 № 27012/08.2-24 (вх. Одеської митниці від 30.04.2024 №11910/8.19) Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), повідомляє що гр. ОСОБА_4 не реєстрував приватну нотаріальну діяльність по місту Одеса та Одеській області, серед працівників державних нотаріальних контор гр. ОСОБА_4 також відсутній.
За даними Єдиного реєстру нотаріусів інформація щодо здійснення нотаріальної діяльності ОСОБА_4 відсутня.
Таким чином, встановлено, що декларант ОСОБА_1 з метою переміщення на митну територію України товару (транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT GT» рік виготовлення 2018, VIN: НОМЕР_3 »), подав до митного оформлення нотаріальну довіреність від 11.10.2023 № 1783.
Однак, вказана довіреність приватним нотаріусом Петренко П. І. не видавалась, оскільки у Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутня інформація щодо здійснення нотаріальної діяльності ОСОБА_4 .
Таким чином, на думку митниці, громадянином України ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів вартістю 381 872,40 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів, підроблених документів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною постановою, захисник Суворова Ю.І. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та постановити нову, якою закрити провадження у справі на підставі п.1 та п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що у матеріалах справи відсутні доказитого, що  ОСОБА_1 під здійснення своєї діяльності, а саме здійснення декларування товару, який переміщувався митний кордон перевізником, на ім`я якого було надана довіреність, усвідомлював те. нотаріальна довіреність від 11.10.2023 зареєстрована у реєстрі за № 1783 та інші товаросупровідні документи, не відповідають дійсності та того, що ОСОБА_2 - власник товару вчиняв на користь ОСОБА_3 такої довіреності. Адже, ОСОБА_1 своїм статусом є лише декларантом. Також зауважує, що для складання довіреності потрібна особиста присутність особи, яка видає таку довіреність (довірителя), її паспорт та реєстрацій номер облікової картки платника податків. Натомість присутність повіреного не є обов`язковою,  тим паче декларанта - ОСОБА_1 .. Також, матеріали справи не містять обвинувального вироку суду, яким було встановлено використання ОСОБА_1 , завідомо підробленого офіційного документу.
Також, захисник вважає недоведеними доводи представника митного органу в тій частині, що умисне подання ОСОБА_1 митному органу, як підстави для переміщення товару через митний кордон України, як декларантом товару, спірного договору, укладеного між ТОВ «Статік Логістікс» та Чекалом Степаном Васильовичем про надання послуг транспортно-експедиторського обслуговування та брокерських послуг від 01.06.2023 № 622 та заяви на видачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу від 07.07.2023 № б/н, довіреності, яка візуально не відповідала встановленій формі та була оформлена на спеціальному бланку, оскільки матеріалами справи підтверджено, що така довіреність була прийнята посадовими особами пункту пропуску Одеської митниці та посадовими особами при перевірці документів після декларування, та спростовує такі твердження про очевидну для ОСОБА_1 невідповідність форми довіреності вимогам законодавства, оскільки останній міг бути не обізнаний із порядком вчинення нотаріальних дій та бланків їх оформлення. Зважаючи на те. що професійно обізнані службові особи візуально не встановили невідповідність поданої довіреності встановленій формі, вважає цілком ймовірним, що таку невідповідність не зміг встановити й сам ОСОБА_1 .
Також не було встановлено такої невідповідності і за результатом опрацювання наявної інформації, з митної бази АСМО «ІНСПЕКТОР», яку на переконання сторони захисту  представником митного органу не було додано до матеріалів справи навмисно.
Відтак визначальним для встановлення наявності у діях особи складу порушення митних правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є доведеність прямого умислу особи.
Разом з тим, підчас судового розгляду цієї справи митним органом не доведено,що ОСОБА_1 під час декларування товару усвідомлював, що відомості, які містяться у довіреності та інших документах, не відповідають дійсності, та що власник не вчиняв на користь перевізника такої довіреності. Так само не доведено, що ОСОБА_1 передбачав шкідливі наслідки подання митному органу зазначеної вище довіреності та бажав їх настання.
Доводи представника митного органу в тій частині, що подана ОСОБА_1 довіреність містила ознаки її підроблення, а відтак ОСОБА_1 мав можливість визначити підроблення указаного документа не може відповідати критеріям належності та достовірності доказів.
При цьому суду не надані докази того, що саме ОСОБА_1 здійснив підроблення довіреності та договору укладеного між ТОВ «Статік Логістікс» та ОСОБА_5 , яка є знаряддям інкримінованого йому порушення, а відтак відсутні підстави вважати, що останній умисно, знаючи про фіктивність цього документу, надав такий документ митному органу. Таким чином зазначені обставини дають підстави для обґрунтованого сумніву, що в діях ОСОБА_1 був умисел, спрямований на подання підробленого документу, як підстави для переміщення товару, належного власнику.
Більше того, об`єктивна сторона порушення митних правил за ч. 1 ст. 483 МК України передбачає подання як підроблених доку ментів, так і документів, що містять неправдиві відомості. При цьому  ОСОБА_1  інкримінується подання митному органу саме підробленої довіреності, договору,а не довіреності та договору, що містить недостовірні відомості.
Разом з тим митний орган лише зазначив про факт підроблення цього документа, однак докази на підтвердження таких обставин суду не надав.
Крім того,  у матеріалах справи відсутні докази того, що митний орган здійснював необхідні заходи з метою встановлення факту підроблення довіреності.
Жодних дій митний орган не вчинив задля доведеності саме умислу, чи хочаб обізнаності  ОСОБА_1 в тому, що зазначені у протоколі документи є підробленими. Навіть у власників ТЗ не намагалися з`ясувати насамперед  з ким та яким чином було укладено домовленість/договір на придбання та подальше перевезення та переміщення через кордон зазначеного товару. Уся ці дії / бездіяльність митного органу стосовно неповноти з`ясування обставин говорить, що Митний орган, щодо якого належить обов`язок щодо збирання доказів та доказування вини особи не довів взагалі умислу, обізнаності та вини брокера ОСОБА_1 
ФОП ОСОБА_6 , являється у даній справі декларантом, агентом з митного оформлення та митним брокером, який здійснював свою діяльність та діяв в інтересах власника, здійснюючи митне оформлення транспортного засобу в момент його переміщення через кордон.
Таким чином покупцем товару у інвойсі являється власник (замовник), який довіреністю від 2023 року (більше року тому),ніби то уповноважив громадянина - перевізника, бути представником в усіх установах, підприємствах чи організаціях, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення належних їй вантажів, що прибувають на її ім`я, з будь-яких країн світу на будь-яких підставах, а також зберігати та перевозити їх за місцем призначення, тощо.
Тому, за конкретних обставин у діях ОСОБА_1  відсутній умисел, як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу інкримінованого йому правопорушення, на переміщення черезмитний кордон України товару з приховуванням від митного органу документів, що містять неправдиві відомості, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Сам факт використання в протоколі виразу підроблений документ не може свідчити про таку підробку. Посилання на лист Південного міжрегіонального управління юстиції не може в розумінні кримінального кодексу свідчити про підробку довіреності з міркувань відсутності жодних доказів такої підробки. Зважаючи на такі обставини, суд в межах справи про порушений митних правил позбавлений можливості самостійно встановити факт підробки документу, оскільки ці правовідносини не предметом розгляду в такій справі.
Як вбачається з протоколу 0522/50000/24 від 07.05.2024 р. усі події відбувалися 10.07.23 p., це більше року тому, що судом першої інстанції залишено поза увагою.
Таким чином, процесуальні строки накладення адміністративного стягнення обчисляються з моменту виявлення правопорушення.
За таких обставин, виходячи з того, що «порушення» ОСОБА_1 , митних митним органом виявлено більше ніж за шість місяців до дня надходження до суду протоколу, притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України, можна дійти до висновку про відсутність в силу ч.1 ст.467 МК України підстав для накладення на  ОСОБА_1 взагалі будь - кого, адміністративного стягнення за порушення мит правил, оскільки таке стягнення може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з виявлення правопорушення.
Враховуючи, що на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч.1 ст.467 МК України, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підстав п.7ч.1ст.247 КУпАП.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Захисник Суворова Ю.І. у судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи своєї апеляційної скарги і поросила її задовольнити.
Представник Одеської митниці Ревенко Т.А. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і просила залишити постанову суду першої інстанції без змін. 
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. 
Частиною 4 ст.294 КУпАП встановлено, що апеляційний перегляд постанови судді у справах про адміністративне правопорушення здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на те, що ОСОБА_1 з клопотаннями та заявами про відкладення апеляційного розгляду не звертався, а його інтереси представляє професійний захисник, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без його участі. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. 1ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Диспозиція ч.1 ст.483 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у переміщенні або діях, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.
Декларування, відповідно до вимог ч.1 ст.257 МК України, здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. В свою чергу, відповідно до п.8 ч.1 ст.4 МК України, декларант – особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.
При цьому, статтею 416 МК України врегульовано правовий статус митного брокера. Зокрема, митний брокер – це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний брокер несе відповідальність, відповідно до ч.4 ст.416 МК України, за вчинення правопорушень, пов`язаних з провадженням митної брокерської діяльності.
За положеннями ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.
З матеріалів справи вбачається, що 16.10.2023 до Одеської митниці декларантом ОСОБА_1 підготовлена та подана митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ» (далі - МД) № 23UA500110004900U0 на товар «Легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT GT» рік виготовлення 2018, VIN: НОМЕР_3 ».
В якості підстави для переміщення товару через митний кордон України та його подальшого митного оформлення декларантом ОСОБА_1 до Одеської митниці були надані: інвойс від 19.06.2023 № 20230616-SKT-8129, CMR від 06.10.2023 № 1666/1, домашній коносамент (House bill landing) від 27.07.2023 № ZIMUSEL71059921-4, заява на видачу посвідчення про реєстрацію транспортного засобу від 13.10.2023 № б/н, договір про надання послуг митного брокера від 02.02.2021 № 1, нотаріальна довіреність від 11.10.2023 зареєстрована у реєстрі за № 1783 та інші товаросупровідні документи.
Відповідно до інформації, зазначеної у МД від 16.10.2023 № 23UA500110004900U0 та товаросупровідних документах встановлено, що на митну територію України переміщується товар: «Легковий автомобіль такий що використовувався - 1 шт; - марка: VOLKSWAGEN; - модель: PASSAT GT;- (VIN): НОМЕР_3 ; - календарний рік виготовлення: 2018; - модельний рік: 2018; - номер двигуна: немає данних; - об`єм двигуна: 1968куб.см; - тип двигуна: дизель; - колісна формула: 4х2; - загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія: 5; - призначення: для використання по дорогах загального користування; автомобіль після ДТП куплений на страховому авто аукціоні пошкоджено кришка багажника, бампер задній, боковина задня ліва, фара задня ліва зовнішня та внутрішня, ущільнювачі та внутрішнє облицювання багажника, боковина задня права, пліснява та потертості оббивки салону та сидінь. - Торговельна марка: VOLKSWAGEN; - виробник: VOLKSWAGEN AG; - країна виробництва: НІМЕЧЧИНА». Вартість товару - 7 430,00 доларів США, митна вартість - 381 872,40 грн. Заявлений код товару згідно з УКТ ЗЕД 8703329030.
Також відповідно до інформації, зазначеної у МД № 23UA500110004900U0 та товаросупровідних документах встановлено, що покупцем та вантажоодержувачем є ОСОБА_2 , а особою відповідальною за фінансове врегулювання є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Відповідно до нотаріальної довіреності від 11.10.2023 № 1783 громадянин України ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником в усіх установах, підприємствах чи організаціях, у тому числі з питання отримання, експедирування, супроводження та оформлення вантажів, а також представляти інтереси ОСОБА_2 в державних установах тощо. На Довіреності наявний відтиск круглої печатки приватного нотаріуса Петренко П. І.
Після здійснення митного оформлення за МД № 23UA500110004900U0 вищевказаний транспортний засіб було випущено у вільний обіг.
Так, з метою перевірки законності переміщення через митний кордон України вказаного товару, правдивості та законності отримання поданих до митного контролю документів, як підстави для пропуску товару на митну територію України, Одеською митницею направлено запит від 23.04.2024 № 7.10-4/20-02/8.19/7200 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Листом від 29.04.2024 № 27012/08.2-24 (вх. Одеської митниці від 30.04.2024 №11910/8.19) Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), повідомляє що гр. ОСОБА_4 не реєстрував приватну нотаріальну діяльність по місту Одеса та Одеській області, серед працівників державних нотаріальних контор гр. ОСОБА_4 також відсутній.
За даними Єдиного реєстру нотаріусів інформація щодо здійснення нотаріальної діяльності ОСОБА_4 відсутня.
Таким чином, встановлено, що декларант ОСОБА_1 з метою переміщення на митну територію України товару (транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT GT» рік виготовлення 2018, VIN: НОМЕР_3 »), подав до митного оформлення нотаріальну довіреність від 11.10.2023 № 1783.
Однак, вказана довіреність приватним нотаріусом Петренко П. І. не видавалась, оскільки у Південному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутня інформація щодо здійснення нотаріальної діяльності ОСОБА_4 .
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що громадянином України ОСОБА_1 вчинено дії, спрямовані на переміщення товарів вартістю 381 872,40 грн. через митний кордон України з приховуванням від митного контролю з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів, підроблених документів, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України
Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правих» від 03.06.2005 року №8 в редакції постанови від 30.05.2008 року судам необхідно враховувати, що підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів. Підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів. Незаконно одержаними слід визнавати документи, які особа отримала за відсутності законних підстав або з порушенням установленого порядку. Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності (пункт 6 постанови).
Відповідно до статті 491 МК України, підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами митного органу порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
Положеннями ч.1 ст.495 МК України встановлено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Відповідно до ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Безпосереднім об`єктом посягання при вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 483 МК України, є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.
Об`єктивною стороною правопорушення є активна поведінка (вчинок) особи, а саме: переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю за допомогою спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів чи способів, що утруднюють їх виявлення, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або зокрема, шляхом подання до митного органу України як підстави для переміщення товарів підроблених документів, які містять неправдиві дані, в тому числі щодо їх відправника та/або одержувача.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується прямим умислом, тобто усвідомленням особою, яка вчинила правопорушення, характеру незаконного переміщення товарів через митну територію України шляхом їх приховування від митного контролю.
Як обґрунтовано зазначає захисник Суворова Ю.І. у своїй апеляційній скарзі, ФОП ОСОБА_6 , являється у даній справі декларантом, агентом з митного оформлення та митним брокером, який здійснював свою діяльність та діяв в інтересах власника, здійснюючи митне оформлення транспортного засобу в момент його переміщення через кордон.
За таких обставин митним органом не доведено, що ОСОБА_1 під час декларування товару на підставі наданих йому замовником ТОВ «СТАТІК ЛОГІСТКІС» необхідних для митного оформлення документів, усвідомлював, що відомості, які містяться у довіреності та інших документах, не відповідають дійсності, та що власник не вчиняв на користь перевізника такої довіреності. Так само не доведено, що ОСОБА_1 передбачав шкідливі наслідки подання митному органу зазначеної вище довіреності та бажав їх настання.
При цьому суду не надані докази того, що саме ОСОБА_1 здійснив підроблення довіреності, яка є знаряддям інкримінованого йому порушення, а відтак відсутні підстави вважати, що останній умисно, знаючи про фіктивність цього документу, надав такий документ митному органу. Таким чином зазначені обставини дають підстави для обґрунтованого сумніву, що в діях ОСОБА_1 був умисел, спрямований на подання підробленого документу як підстави для переміщення товару, належного власнику.
Крім того, після здійснення митного оформлення за МД № 23UA500110004900U0 вищевказаний транспортний засіб було випущено у вільний обіг, що свідчить про те що службові особи митниці візуально не встановили невідповідність поданої довіреності встановленій формі, що також свідчить про те, що ОСОБА_1 не міг знати, що довіреність підроблена. 
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що матеріали справи про порушення митних правил не містять будь-яких відомостей та жодних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що дії ОСОБА_1 були спрямовані на приховування від митного контролю шляхом подання декларації як підстави для переміщення через митний кордон України документів, що містять неправдиві відомості.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до п.2) ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі. 
На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справу про порушення митних правил слід закрити на підставі п.1) ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись статями 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 467, 483, 522, 529, 530 МК України, - суддя Одеського апеляційного суду, –

постановив

Апеляційну скаргу захисника Суворової Ю.І. – частково задовольнити.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2024 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу  в розмірі 50 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил в сумі 190 936 (сто дев`яносто тисяч дев`ятсот тридцять шість) грн. 20 коп., з конфіскацією товарів, безпосередніх предметів правопорушення – скасувати.
Постановити нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Ю.І. Кравець